[5] OM BERGGRUNDENS INVERKAN PÅ SKOGSMARKEN 109 



syn till bergarternas inverkan på skogen lämpligt att klassificera dem 

 efter deras kalkverkan eller förmåga av att genom vittring lösliggöra 

 kalksalter. 



Vid mina tidigare undersökningar över vittringen (Tamm 1920) fann 

 jag, att då marken innehåller olika mineralbeståndsdelar, som vittra olika 

 hastigt, så blir det i första hand vissa lätt vittrande mineral, som gå i 

 lösning, medan andra, svårare vittrande stanna kvar. Då vittringen över- 

 huvud taget i vårt land ej har haft någon geologiskt sett lång tid på 

 sig, så finnes i allmänhet, där från början lättvittrande beståndsdelar 

 inblandats i marken genom isrörelsen eller på annat sätt, ännu avsevärda 

 mängder kvar därav. Det blir då de lättvittrande mineralen, som långt 

 mer än vad som motsvarar deras kvantitet komma att bidraga till mäng- 

 den av lösliga salter i marken. Denna kan således bli proportionsvis 

 långt rikare på kalk än vad man med hänsyn till jordartens totala halt 

 av detta ämne skulle vänta sig. A andra sidan bli mycket svårvittrande 

 bergarter och mineral nästan oberörda av vittringen, så länge avsevärda 

 mängder av mera lättvittrat material finnes för handen. 



På grund av ovanstående kan man formulera följande regler: i. En 

 inblandning av en bergart med stark kalkverkan i blott gan- 

 ska ringa procent i marken är tillräcklig för att sätta sin prä- 

 gel på jordmån och vegetation, naturligtvis under förutsättning, 

 att dess inflytande ej upphäves av andra faktorer (se det följande). Det 

 måste dock finnas en undre gräns för halten av en sådan inblandning, 

 under vilken vegetationen ej längre märkbart påverkas. Denna gräns 

 bör ligga vid en lägre inblandning i en sluttning än å en plan mark. 

 2. En svårvittrande bergart med mycket svag kalkverkan 

 måste dominera i marken för att kunna sätta sin prägel på 

 vegetation och jordmån. Det finnes en gräns i halten av en 

 sådan bergart, över vilken den börjar göra sitt inflytande på skogen tyd- 

 ligt märkbart. Denna gräns måste ligga vid en högre halt i sluttningar 

 än på plan mark. 3. En ringa inblandning av en bergart med 

 stark kalkverkan i jordlagren kan fullständigt kompensera en 

 hög halt av bergarter med låg kalkverkan. 



Då berggrunden i vårt land i allmänhet är omväxlande och på grund 

 av isrörelsen våra jordarter alltid bestå av blandningar av olika berg- 

 arter, äro dessa regler av stor betydelse. Endast där stora, samman- 

 hängande områden med svårvittrande bergarter finnas, såsom t. ex. i 

 nordvästra Dalarna, komma dessa att så dominera i jordlagren, att de 

 verkligen förmå sätta sin prägel på skogsförhållandena. Där åter en 

 ringa inblandning av exempelvis hyperit eller kalksten finnes i en mark 

 av eljest medelmåttig eller svag beskaffenhet kan det vara tillräckligt för 

 att göra marken synnerligen högproduktiv. 



