[211 



OM BERGGRUNDENS INVERKAN PÄ SKOGSMARKEN 



125 



o. Tamm foto. 



Hyperiten är en svart, medelkor- 

 nig bergart. Dess viktigaste be- 

 ståndsdelar, vilka först beskrivits av 

 TöRNF:bohm (1877), äro kalkrik fält- 

 spat (labrador), augit, hypersten, oli- 

 vin, titanjärn, apatit m. fl. i små 

 mängder förekommande mineral. Den 

 skiljes från andra grönstenar genom 

 att fältspaten är brunpigmenterad, 

 varigenom hela bergarten får en 

 mycket mörk färg, samtidigt som 

 den medelgrpva, kristallina, mass- 

 formiga strukturen tillåter att med 

 blotta ögat urskilja de olika mine- 

 ralkornen. Kalken finnes till största 

 delen i den ganska lättvittrande la- 

 bradoren, som är det kvantitativt 

 viktigaste mineralet, samt i den 

 likaledes lättlösliga apatiten. Att 



hyperiten är lättvittrande visas av Fig. 5. Kemiskt vittrad, därför smågropig 

 ^ hyperithäll. Ränneberget, Ostmark, 



att man ofta påträffar alldeles sön- Vrm. 



dervittradehyperitstenar, delvis över- Chemisch verwitterter Hyperit-Fel- 



sen. Värmland. 



dragna med limonit och därför rost- 

 färgade. Hällarna pläga framvisa en smäknottrig yta, uppkommen ge- 

 nom kemisk vittfing, se fig. 5. Mekaniskt sönderspränges hyperiten på 

 grund av sin grova struktur lätt i marken. Däremot synas hyperitmas- 

 siven kunna prestera ett stort motstånd mot den allmänna denudationen. 

 De höja sig därför i form av bergåsar och platåer över den omgivande 

 gnejsen, i vilken de varit inlagringar. Hyperitbergen äro därför också 

 brantare än de mjukt formade gnejsåsarna. 



Vårt lands viktigaste hyperiter finnas inom en zon som sträcker sig 

 från det nordvästra hörnet av Värmland ungefär mellan Ormhöjden, söder 

 om Lekvattnet, och S. Finnskoga kyrka med en tämligen rätlinjig huvud- 

 riktning tvärs över landskapet mot Kristinehamn (se fig. 4). Härefter fort 

 sätter stråket i Västergötland över Mariestadstrakten, går in i Småland, 

 passerar sydväst om Jönköping samt fortsätter i nästan rakt sydlig rikt- 

 ning mot norra Skåne. I Värmland är hyperitzonen fyra till två mil 

 bred, men blir längre söderut i allmänhet smalare. Inom zonen bildar 

 hyperiten spridda bergåsar, platåer och kullar av alla dimensioner. De 

 större hyperitplatåerna kunna vara 4 — 6 kvkm stora. 



I Värmland har jag besökt flera hyperitförekomster i Ölmetrakten, 



