132 O. TAMM [28] 



sptcata 111. fl. samt i läi^re fältskiktet Ancvioiic hcpafica, Paris quadri- 

 folia, Vw/a-arter m. fl. 



Den starkt inullrika brunjorden, som är sä vanlig i branterna å mel- 

 lersta Värmlands hyperitberg, har jag ej iakttagit i Östmark. De lokaler, 

 som jag uppsökte på Rännebergets ofta branta sluttning, kläddes av ung 

 gråalskog med en örtrik markvegetation med bl. a. Ane/uone hepatica, 

 Oxalis acetosella^ Rubiis idceus, Actcea spicata^ PolysticJnan filix nias, Po- 

 lysticJmni spinulosum, Viola riviniana. De ägde ofta tydliga podsolpro- 

 filer, ibland övergående i brunjord. Humusformen var en tunn mull eller 

 en mullartad råhumus. Antagligen hade gråalvegetationen och en del 

 av örterna inkommit i och med den förutvarande granskogens avverk- 

 ning; gamla multnade granstubbar funnos ännu. Då emellertid såväl 

 RiXGiU.S (1. c.) som Skärman (19 i 2) i Östmark funnit Stachys silvatica 

 som blott plägar förekomma i djup och fet mull, är det sannolikt att 

 även här enstaka lokaler med brunjord och mäktig mull finnas. 



Det torde av ovanstående framgå, att det i nordliga Värmland före- 

 ligger en betydligt större benägenhet för uppkomst av podsoljordmån 

 än i södra och mellersta Värmland. I nordliga delen av landskapet be- 

 höves i allmänhet en starkare hyperitverkan för att brunjord skall upp- 

 komma och den mest bördiga formen av densamma är sällsynt. Detta 

 är en parallell till förhållandena i stort sett inom vårt land, se (Hessel- 

 MAX, 1917 a). I landets nordliga delar råder podsolen, även på bergar- 

 ter med stark kalkverkan; vi ha här ett genuint podsolklimat, medan i 

 södra Sverige brunjorden ofta förekommer även på berggrund av myc- 

 ket medelmåttig beskaffenhet (se sid. 153). Inom Värmland kan man 

 alltså skönja klimatets olika inverkan på jordmånsbildningens förlopp. 



Det är tydligt, att beträffande vegetationen i sluttningar med star- 

 kaste hyperitverkan, stämma mina och RiNGll iakttagelser väl överens. 

 Däremot finner man ej hos R. uppgifter om granskogar med hyperit- 

 påverkad vegetation. Skillnaden mellan våra iakttagelser beror säkert 

 på att jag hade förlagt en stor del av mina studier till marker, som 

 under en betydande tid varit underkastade rationell skogsskötsel. Särskilt 

 hade jag tillfälle att undersöka flera berg, som ägas av A. -B. Mölnbacka 

 Trysil, vars intensiva och framgångsrika skogsvård är känd. De hy- 

 peritberg i södra och mellersta Värmland, som befinna sig i böndernas 

 ägo förete i regel ej spår efter ordnad skogsskötsel och pläga ofta an- 

 vändas till betesmarker. De äro än i dag i ungefär samma skick som 

 RjNGlU-S beskriver dem, och hade jag endast kommit att undersöka så- 

 dana hyperitmarker, hade jag sannolikt instämt i hans omdöme, att hy- 

 peritverkan på vegetationen huvudsakligen yttrar sig i sluttningar och 

 knappast märks å platåerna. 



