156 O. TAMM [52] 



sultat har erhållits genom bestämning" av goo stenar, fördelade på g 

 moränprofiler i olika delar av området. Proportionerna mellan bergar- 

 terna i de olika -profilerna visade ej stora avvikelser, vilket delvis be- 

 rodde på att de undersökta markerna valts så att de med hänsyn till 

 berggrunden och isrörelsen borde vara likvärdiga. 



I den anförda trakten råder en tallskog av mycket lägproduktiv typ 

 (jfr t. ex. fig. 2) på en i allmänhet starkt podsolerad mark, som sanno- 

 likt aldrig varit bevuxen med lövskog. Oaser i barrskogen finnas dock, 

 där eklövängar växa. Sådana oaser ligga alltid i höglägen eller ä plat- 

 ser, som av en eller annan anledning äro frostskydd ad e. Markprofilen är 

 brunjord. Granen växer på dylik mark åtminstone till en början mycket 

 väl, som jag iakttagit vid ett nedlagt hemman 4 km VSV om Målerås. 

 Eken däremot visar naturligt nog en låg höjd ocli trög växt. Det 

 är alldeles tydligt, att skogsskötseln i dessa mineraliskt extremt närings- 

 fattiga trakter bör vara mycket rädd om de fläckar, som äga brunjord. 

 En degeneration av marken här skulle småningom omföra den till det 

 produktionstillstånd, som den omgivande tallskogen äger. 



Bebyggelsen har, såsom mycket vanligt är i Småland, sökt sig till löv- 

 ängsoaserna. Vid Lövsjö i Ekeberga s:n iakttog jag att en gärdesgård 

 bildade en gräns mellan en löväng av god beskaffenhet, som användes 

 till beteshage och en barrskog av vanligt lågvuxet och lågproduktivt 

 slag. Gärdesgården bildade likaledes gräns mellan ett område med 

 brunjordsprofil och ett med podsolprofil. Det förefaller här tydligt att 

 man sedan lång tid tillbaka inhägnat hagmarken, som man vidmakthål- 

 lit och vårdat (det är ytterligt ont om goda betesmarker i trakten), me- 

 dan det utanför gärdesgården fått bli barrskog. 



Sålunda, på mineraliskt fattig grund kan en olämplig skogsskötsel fram- 

 kalla obotlig skada genom att inleda en markdegeneration, som små- 

 ningom kan förändra en brunjord till en podsol. På en mineraliskt rik 

 mark är samma process ej så ödesdiger, då den rika mineraljorden med- 

 ger marken att återvinna sitt gamla tillstånd eller, om så ej sker, i alla 

 fall i egenskap av podsoljordmån på rik mineralgrund lämna en mycket 

 tillfredsställande produktion. 



Med andra ord: En en gång utbildad gynnsam jordmånstyp 

 (brunjord) är till en viss, ej obetydlig grad i stånd att kom- 

 pensera verkningarna av en kalkfattig mineralgrund. A andra 

 sidan kan, såsom jag visat i fråga om vissa hyperitmarker, en 

 gynnsam mineralgrund kompensera verkningarna av en mindre 

 god jordmånstyp (podsol). Brunjordens förmåga att motverka den 

 svaga mineralgrunden beror otvivelaktigt på de upphopade förråder 

 av tämligen lättlösliga näringsämnen, bl. a. kalk, som genom många års 



