[3] STAMFORMSUNDERSÖKNINGAR 167 



d. v. s. efter vissa mer eller mindre medvetna erfarenhetstal, som de 

 variera inom tämligen snäva gränser. Det ligger då nära till hands att 

 tänka sig, att det icke heller skulle vara omöjligt att använda erfaren- 

 hetstal, som blivit på ett systematiskt sätt framdeducerade och som genom 

 någon pålitlig indikator — i första hand höjden — skulle kunna göras 

 känsligare för växlingarna i beståndens typ än vad fallet är med ifråga- 

 varande personliga erfarenhetstal. 



Problemets allmänna orientering. 



För att kunna aptera en stam till lämpliga virkessortiment måste man 

 ha kännedom om dess avsmalning. Utgår man ifrån brösthöjdsdiame- 

 tern såsom en känd storhet, erfordras alltså ytterligare vetskap om höj- 

 den och formen hos stammen. En av de största svagheterna hos stång- 

 klavetaxeringen är att trädets längd endast uppskattas okulärt, vilket för 

 långväxt skog måste medföra en hög grad av osäkerhet. Vid form- 

 klassmetoden bör man alltså skaffa sig en höjdkurva för beståndet, vilket 

 ju ej innebär någon svårighet, då våra höjdmätningsinstrument fungera 

 tillfredsställande. Den största svårigheten ligger tvivelsutan i att be- 

 stämma formen. 



Det hittills bästa uttrycket för formen ha vi i JONSONS formklass, som 

 hänför stammen till en viss avsmalningstyp allt efter förhållandet mellan 

 den övre formklassdiametern (mitt emellan brösthöjd och topp) och den 

 nedre formklassdiametern (vid brösthöjd). En grundförutsättning för an- 

 vändande av formklassmetoden vid utbytestaxering är sålunda, att stam- 

 formen verkligen följer den i tabellen angivna avsmalningen, d. v. s. att 

 stamkurvan noga följer HÖJERS ekvation, som ligger till grund för dessa 

 beräkningar. En prövning av metodens noggrannhet omfattar således 

 som ett moment en undersökning av överensstämmelsen mellan HöjERS 

 ekvation och stamkurvan. 



Om denna primärfordran kan sägas vara uppfylld, återstår det att se 

 efter, huruvida brösthöjdsdiametern kan användas som utgångspunkt för 

 beräkning av trädets dimensioner. Det är givet, att även om stamkur- 

 vans allmänna förlopp är aldrig så noga känt, måste resultaten likväl bli 

 felaktiga, om vi utgå från ett oriktigt begynnelsevärde på diametern vid 

 brösthöjd. Härvidlag uppträda tvenne störande faktorer, nämligen barken 

 och rotansvällningen. Vid aptering'en önska vi veta dimensionerna utan 

 bark, och det gäller följaktligen att skaffa oss ett utgångsvärde på bröst- 

 höjdsdiametern innanför bark. I detta avseende torde man dock kunna 

 beteckna svårigheterna såsom ringa, då barktjockleken vid brösthöjd be- 

 finner sig inom räckhåll för de undersökningar som böra anställas ä 



