168 SVEN PETRINI [4] 



provträden för varje post i samband med höjdkurvans upprättande. Rot- 

 ansvällningen är av mera svåråtkomlig natur, och denna fråga måste 

 avgöras mera allmänt, ty en undersökning i detta avseende kan ej tän- 

 kas ske för de individuella posterna. Problemet gäller här huruvida rot- 

 ansvällning uppträder på ett sådant sätt, att den förrycker värdet å dia- 

 metern vid brösthöjd. 



En annan fråga av vikt rör variationerna med avseende på stamfor- 

 men — är denna variation likformig eller icke? Huru förhåller sig form- 

 klassen hos de större träden i förhållande till de mindre? Tydligen kny- 

 ter sig största intresset här till de grövre träden, eftersom dessa represen- 

 tera det största ekonomiska värdet. Om — såsom föregående under- 

 sökningar (7, g), synas visa — metoderna för bedömning av formklassen 

 ge noggrannaste resultat för medelvärdet, under det att extremerna bli 

 osäkert bestämda, kan man använda detta medelvärde för alla grovleks- 

 klasser, eller måste korrigeringar verkställas för att tillfredsställande sä- 

 kerhet skall kunna nås? 



Vidare hör till undersökningens uppgifter även att söka utröna våra 

 möjligheter att bestämma formklassen i bestånden, varvid formpunkts- 

 metoden bör göras till föremål för granskning och frågan om använ- 

 dande av erfarenhetstal kan komma att tas i övervägande. 



Slutligen — sedan de normala förhållandena blivit klarlagda — komma 

 vi till spörsmålet om vilken roll avvikelserna spela. Skogen kan vara 

 krokvuxen, mera storkronig och kvistig än normalt eller den kan vara 

 skadad av rötor etc, och dessa förhållanden får man vid trädens apte- 

 ring ej bortse ifrån. Vid användande av de hittills vanligaste taxerings- 

 metoderna, då man principiellt inriktar sig på att undersöka utbytet av 

 många enskilda träd, komma dessa synpunkter i särskilt hög grad till 

 sin rätt. I själva verket är det till stor del häri som stångklavetaxe- 

 ringens styrka ligger, och så snart vi få att göra med en i dessa avse- 

 enden mycket abnorm skog är formklassmetoden teoretiskt underlägsen, 

 eftersom den bygger på normala förhållanden. Frågan är huruvida det 

 är möjligt att bringa formklassmetoden i nivå med de brukliga meto- 

 derna i detta hänseende eller — ännu bättre — åstadkomma ett noggran- 

 nare resultat än vad som kan fås med det hittills använda sättet. 



Undersökningsmaterialet. 



Förf. har ansett det vara en fördel att använda material från olika 

 delar av norrlandstallens utbredningsområde, och därför ha utvalts 10 

 bestånd, i vilka Skogsförsöksanstalten har fasta försöksytor utlagda, som 

 bilda stommen i materialet. Dessa bestånd äro spridda från Härjedalen 



