[7] STAMFORMSUNDERSÖKNINGAR 171 



variation iakttogs i fråga om de enskilda träden. Medeldiametern 

 28,1 cm, medelhöjd 18,2 m. Mossrik tallskog i obetydligt kuperad 

 terräng. 

 För utarbetande av en serie över barktjockleken vid brösthöjd har 

 använts material uteslutande från Västerbottens län, nämligen det 50-tal 

 fasta och tillfälliga försöksytor, som uppskattades därstädes år 19 18, var- 

 över tidigare publicerats vissa specialundersökningar (g Skf. 19 19 h. i). 

 Övrigt material, som kommit till användning, anges å resp. ställen. 



Barken. 



Av föregående undersökningar om tallens bark synes det framgå, att 

 variationerna i barktjocklek vid brösthöjd äro mycket stora såväl i fråga 

 om de enskilda träden i förhållande till den barktyp ett visst bestånd 

 representerar som med avseende på barktyperna sinsemellan. Wret- 

 LIND (13) har en åskådlig sammanställning av dessa förhållanden, där 

 han ävenledes påpekar den stora roll barktjockleken spelar vid en taxe- 

 ring av utbytet, i det att barktjockleken inverkar ej blott på kubikmas- 

 san utan i än högre grad just på värdet av stammen. 



Det är emellertid otänkbart att vid en taxering ta hänsyn till de individu- 

 ella trädens variationer härvidlag, utan den enda framkomliga vägen blir 

 att hänföra varje bestånd till en bestämd barktyp och använda en utjäm- 

 nad serie, så mycket mer som barkmedeltalen ha en utpräglad tendens till 

 enkel och lagbunden anordning inom beståndet. Detta torde nog också till 

 en del sammanhänga därmed, att barkmätningarna såsom de vanligen ut- 

 föras lätt i och för sig öka variabiliteten för det enskilda trädet. Om 

 endast ett barkmått tages på varje träd, händer det naturligtvis lätt, 

 att detta mått ej blir det riktiga, eftersom tallbarken är sä pass ojämn 

 på den ringa höjd över marken där måtten tagas. Därför har man rätt 

 att anse, att den efter diametrarna utjämnade barkserien inom ett be- 

 stånd ger bättre värden för de enskilda träden, än vad som framgår vid 

 en jämförelse mellan de uppmätta avvikelserna för dessa individuella träd. 



Det är förut konstaterat, att trädens ålder ej i och för sig har infly- 

 tande på barkens tjocklek utan alt denna är en funktion enbart av dia- 

 metern. För tallen visa dessutom de flesta undersökningar, att funktio- 

 nen i fråga är en rät linje genom origo, d. v. s. att en viss barktyp 

 karaktäriseras därav, att den del av brösthöjdsdiametern, som består av 

 bark, utgör en viss procentsiflra, som är densamma för alla diameterklasser. 



Barkens tjocklek anses närmast vara att betrakta som en rasegenskap. I 

 den mån som ett trädslag är rasrent och saknar småraser, lokala eller 

 biologiska raser — hur man vill kalla det — i samma mån bör också 



