[11] STAMFORMSUNDERSÖKNINGAR 175 



mått bli värdena för höga, om man driver in instrumentet även i veden. 

 Risken härför torde hkväl vara ganska minimal, då järnet ej är skarpt 

 utefter hela underkanten utan en dryg millimeter brett på ena sidan. 

 Endast genom att anbringa instrumentet snett eller genom felaktig av- 

 läsning kan man få för höga siffror, men det finnes ingen särskild an- 

 ledning antaga, att barkjärnet genomgående skulle behöva placeras snett, 

 dä man håller det vid brösthöjd, där det bör vara lätt att anbringa 

 instrumentet rätt. Mätningar på de fällda stammarna överensstämma f. ö. 

 med den erhållna serien i sin helhet — ett tiotal fasta försöksytor ii\gå 

 i undersökningsmaterialet — och på fällda stammar är det ännu lättare 

 att anbrinea barkmåttet rätt. 



Det återstår alltså att undersöka avvikelserna från den genomsnittliga 

 barktypen inom de olika bestånden. Då provstammarna inom varje yta 



— arealen i allmänhet 25 ar, provstamsantalet i genomsnitt 60 per yta — 

 behandlas särskilt, få vi 53 st. olika barkserier, av vilka varje represen- 

 terar barktypen inom ett individuellt bestånd. I alla 53 fallen kan bark- 

 serien representeras av en rät linje, dock ej alltid genom origo. I de 

 fall, då linjen ej träffar origo, blir procentförhållandet mellan barkdia- 

 metern och hela diametern nugot olika för olika diametrar. Förf. har 

 emellertid ansett, att medelstammens barkprocent är representativ för 

 beståndets barktyp även i dessa fall, och för utrönande av avvikel- 

 serna inom de olika bestånden har därför för varje yta beräknats den 

 procent som dubbla barktjockleken hos medelstammen utgör av medel- 

 diametern på bark. Medeltalet av dessa 53 procentsiffror är 11,4%^, 

 vilket ger en exakt överensstämmelse med det tidigare erhållna värdet 

 för den totala medelserien av alla provstammar. Beräknas medelvaria- 

 tionen för de 53 bestånden, fås värdet ± 0,913/^^. Medelavvikelsen for 

 ett enskilt bestånd från den allmänna barkserien — 7/,^ % — är så- 

 lunda + o,g%, d. tf. s. mindre än 1%. 



För överslagsberäkning är alltså medelserien mycket användbar, så 

 snart det gäller ett större område, och för det enskilda beståndet, om 

 barkmätningar saknas, ger den ett gott värde, i det att sannolika felet 



— som är ^/j av medelfelet — föga överstiger Yz/o- Men om man i 

 ett enstaka fall vill vara säker på siffrorna Över barktjockleken, bör man 

 göra undersökningar i beståndet i fråga, ty man kan riskera fel upp till 

 omkring 3 °o för högt eller för lågt värde, vilket emellertid ej ens för 

 ett träd med 13 eng. tums diameter uppgår till mer än i cms fel på 

 diametern. Förmodandet, att norrlandstallen skulle uppvisa stor enhet- 



