[19] STAMFORMSUNDERSÖKNlNCiAR 183 



I fråga om den liöjd på stammen, dit ansvällningen når, erhöUos 

 följande resultat: 



Försöksytans n:r 437 471 473 477 493' 496 82 87' 92 



Rotansvällningens höjd % 12 10 10 10 10 10 13 9 8 



Som regel kan man alltså säga att rotansvällningen ej når avse\"ärt 

 högre än till 10 % av trädets höjd. I de fall där den när högre har 

 den i alla händelser ingen betydelse, ty kurvorna smyga sig redan vid 

 10 % så nära varandra, att det kan vara rätt så konventionellt var man 

 vill sätta gränsen för ansvällningens upphörande. I allmänhet torde man 

 dock böra anse, att norrlandstallens brösthöjdsmått i någon mån influ- 

 eras av rotansvällningen, ty det är sällan man har en stämplingspost, 

 som behöver uppskattas, där trädens längd understiger 13 meter. Det 

 gäller dä att se efter, huru avsevärd störningen är. 



För att få ett maximalmått, som i genomsnitt ej kan riskera överskri- 

 das, har jag räknat med trädlängden 20 m, i vilket fall brösthöjden 

 är belägen vid 6,5 % av höjden från marken. För ifrågavarande ytors 

 medelstammar utgjorde rotansvällningens del av diametern på denna höjd 

 följande belopp: 



F^örsöksytans n:r 437 471 473 477 493' 496 82 87' 92 



Ansvällning i % av diam. 1,41 2,25 1,47 1,83 1,46 3,64 2,24 1,14 0,76 



Som synes uppgår rotansvällningen till i medeltal c:a 2 % av bröst- 

 höjdsdiametern. Anses 3 % vara det högsta man behöver räkna med 

 skulle den behövliga reduktionen likväl praktiskt taget aldrig nå upp 

 till så mycket som i cm. Till och med för en 30 cm:s tall inom bark 

 — d. v. s. mellan 13 och 14 eng. tum på bark — belöper sig korrek- 

 tionen blott till 9 mm. Därtill kommer, att detta fel reducerar sig självt 

 vid apteringen ju längre uppåt stammen man kommer. Om vi t. ex. 

 antaga, att rotstocken apteras vid en höjd där diametern är 85 % av 

 brösthöjdsdiametern och den andra stockens toppmått är 70 % etc, sä 

 innebär ju detta, att även den felaktiga förstoring, som brösthöjdsdiame- 

 tern innesluter i form av rotansvällning, blir reducerad till resp. 85, 70 

 etc, % av det värde den uppnår vid brösthöjd. Viktigast är att und- 

 vika felet vid avmätandet av rotstocken, eftersom det här är störst. — 

 I varje fall vill det av den generella orienteringen framgå, att rotansväll- 

 ningen knappast har ett så fördärvbringande inflytande att detta nämn- 

 värt influerar på apteringsmetodens användbarhet. 



För att kontrollera den allmänna uppfattning av rotansvällningens be- 

 tydelse, som vunnits genom studiet av de utjämnade medelstammarna, gå 

 vi nu över till fråean om de enskilda variationerna i avsikt att konsta- 



