186 SVEN PE'1'RIM [22] 



lämpligen beröras i detta sammanhang. De stora träden ha en mera 

 markerad rotansvällning än de små, varigenom avsmalningen ser ut att 

 hos dem försiggå i ett hastigare tempo. Men rotansvällning är en sak- 

 för sig och bör elimineras, så att formklassen hänför sig till den juste- 

 rade stamkurvan. — Ett annat förhållande, som lätt observeras och som 

 bidrager till att ge ett intryck av en hastigare avsmalning hos de stora 

 träden, är att dessa mestadels äro försedda med större och kraftigare 

 kronor med grova grenar och ofta nog inom kronan tyckas ha en star- 

 kare avsmalning än de mindre träden. Hos åskådaren, som betraktar 

 trädet från ovan till nedan, framkallar detta lätt föreställningen om en 

 stark avsmalning hos stammen i dess helhet. Men det viktigaste par- 

 tiet befinner sig mellan rotansvällningen och kronansättningen, och det 

 är avsmalningen hos detta parti som blir bestämmande för formklassen, 

 för så vitt icke den övre formklassdiametern är belägen högt upp i 

 kronan, i vilket fall en viss inverkan även av kronformen på formklassen 

 kan beräknas. 



Kronansättningen hos norrlandstallen är relativt låg, och det har där- 

 för sitt intresse att undersöka huru\'ida den övre formklassdiametern i 

 allmänhet befinner sig inom kronan eller under kronan. För samtliga 

 provstammar finnas uppgifter om var den gröna kronan börjar, och jag 

 har gjort en sammanställning av dessa siffror för att belysa ifrågavarande 

 förhållanden. Härvid har jag valt att gruppera träden i höjdklasser i st. 

 f. diameterklasser, då för det vidare studiet av formen hos olika stora 

 träd denna indelning synes mig vara mera logisk. I och för sig har ju 

 diametern vid brösthöjd ingenting med formen att göra, under det att 

 höjdens förändring åstadkommer förändringar i de mekaniska påkän- 

 ningarna. Visserligen kan beståndets höjdkurva sägas vara en funk- 

 tion av diametern, varför det skulle vara likgiltigt vilken av faktorerna 

 mån väljer att gå ut ifrån. Men höjden är den känsligare faktorn, och 

 den varierar betydligt omkring medeltalet för en viss bestämd diameter- 

 klass. Det bör då vara lämpligare att gå efter höjden direkt, då det i 

 alla fall är förändringarna i höjdled och dess inverkan på formen som 

 man vill följa. 



Kronansättningens och den övre formklassdiameterns läge inom de 

 undersökta bestånden framgår av fig. 7, där den räta linjen utmärker 

 den höjd, på vilken formklassdiametern är belägen och kurvlinjen be- 

 tecknar kronansättningens höjd hos olika länga träd. Först och främst 

 kunna vi med en viss lättnad konstatera, att formklassen är oberoende 

 av kronans form, eftersom diametern på halva stammen ovan brösthöjd 

 i regel befinner sig nedom kronansättningen. Endast för stämplings- 

 posten ocli å ytan 82, där träden ha en ovanligt djupt gående krona. 



