[35] 



STAMFORMSUNDERSÖKNINOAR 



199 



föreliggande arbete, att inom beståndet förefinnes en ganska säker re- 

 lation mellan provträdens formpunkts- och formklassvärden (se fig. ii).*) 



Det är dessutom motbjudande att frångå en metod som ger en så 

 god teoretisk uppställning för hela problemet om stamformerna. Meto- 

 den med erfarenhetstal leder lätt till schablon och bör helst — utom 

 för överslagsberäkningar och jämförande kalkyler — inskränkas till lokalt 

 bruk, eller åtminstone lokalt prövas innan den accepteras. Det syste- 

 matiska felet vid formpunktsmetoden bör kunna bortelimineras — frågan 

 är blott på vilket sätt detta bör ske. 



I en redan citerad föregående avhandling (9, M h. 16, sid. 164) har förf. 

 meddelat en serie erfarenhetstal över formpunktsvärden inom olika ål- 

 dersklasser i bestånd av norrlandstall, och då föreliggande arbete lett 

 till framläggande av en serie erfarenhetstal över formklasserna inom samma 

 åldersklasser, ligger det nära till hands att kombinera dessa två serier 

 med varandra och söka härleda en ny funktion mellan formpunkt och 

 formklass, gällande speciellt för norrlandstallen. I fig. 12 framställas 

 ifrågavarande serier jämte de värden på formklassen som skulle ha er- 

 hållits med användande av JONSONS generella funktion mellan formpunkts- 

 och formklassvärden. Den nya funktionen stämmer bättre än den gamla, 

 men den vill snarast ge ett något för högt resultat. Om de 10 bestån- 

 den i tab. VII användas såsom prövningsmaterial, så att medelformklas- 

 sen bestämmes med den nya funktionens hjälp, ställer sig en jämförelse 

 mellan de erhållna formklassvärdena och de verkliga medelformklasserna 

 på det sätt som framgår av tab. VIII. 



Tab. VIII. Beräknade medelformklasser och verkliga. 

 Average formclasses obtained by use of the new function. 



^) Då man sammanblandar träd från skilda bestånd behövs det naturligen större mate- 

 rial för att få fram en dylik relation. (Jfr 9, 1918 sid. 262.) 



■ 



