204 SVEN PEiRlNI [40] 



själva mätningen av diametern slår vid användande av de bada klav- 

 typerna, och en beräkning härav har utförts på följande sätt. 



För varje stam finnes en utjämnad kurva över den sektionsvis upp- 

 mätta avsmalningen under bark. Om vi jämföra den rotstock, som ut- 

 tagits efter mätning med stångklave, med diametervärdet å stamkurvan 

 på samma höjd från marken räknat, kunna vi vänta oss, att stockens 

 diameter skall ligga något litet lägre, eftersom vi aptera endast på hela 

 och halva tum. Resultatet av apteringen blir i hög grad beroende av 

 huru man lyckats med avdraget för barken, ty klavmåttet på 17 eller 

 19 fot tages ju på bark. Än vanskligare ställer sig saken då rotstocken 

 apteras till större längd än man kan nå med stångklaven, t. ex. 25 eller 

 27 fot. Det visar sig dock att taxerarna ha lyckats ganska väl. I ge- 

 nomsnitt för hela materialet utgör för Karsbergsklaven rotstockens dia- 

 metermätt inom bark 98,5 % av motsvarande mått på stamkurvan och 

 för Arvidsjaurklaven är förhållandet 97,2 %. Här framgår det alltså, 

 att man med Arvidsjaurklaven får för låga mått. Skillnaden är emeller- 

 tid mindre betydande- än man skulle kunnat förmoda, men man bör nog 

 ej generalisera siffrorna. De visa, att med Arvidsjaurklave kan ett re- 

 lativt gott resultat erhållas, men det är möjligt att i praktiken KarS- 

 15ERGS klave har en avsevärt större överlägsenhet än vad experimentet 

 ger vid handen. 



Kommer så frågan om formklasstaxering efter utjämnade stamfaktorer. 

 Härvidlag är det två olika frågor som äro av särskilt intresse, nämligen 

 vilken klassvidd som bör användas och huru mycket rotansvällningen 

 gör. Jag har därför skilt på två olika fall, och i det ena har jag utfört 

 apteringen av träden för varje tumklass av brösthöjdsdiametern, i det 

 andra endast för varje 5 cms klass. Då 5 cms klasser användas är 

 klassvidden så gott som dubbelt så stor som då vi ha engelska tum 

 som enhet. Vid uppskattningarna och även vid stämplingarna användes 

 på statsskogarna i Norrland 5 cms klassindelning, och kuberingstalen, 

 efter vilka stämplingens kvantitet beräknas enligt den uppgjorda hus- 

 hållningsplanen, ansluta sig likaledes till 5 cms klasser. 



För att börja med frågan om rotansvällningen så visar det sig, att vi 

 fä ett närmare riktigt resultat om ingen reduktion härför göres. Och 

 om vi tillgripa maximiserien i tab. II, blir reduktionen mycket för 

 stark, i det att en sänkning med 20 % av det redan något låga värdet 

 blir följden. Då det förut blivit konstaterat, att rotansvällningen i ifråga- 

 \arande bestånd faktiskt når upp över brösthöjd och på vissa träd anta- 

 ger ej alldeles föraktliga dimensioner, så skulle detta resultat kunna ta- 

 gas som ett stöd för påståendet att för mycket bark fråndragits. Skulle 

 verkligen så vara förhållandet, d. v. s. att skogsförsöksanstaltens bark- 



