206 SVEN PETRINI [42] 



Vid en jämförelse mellan metoden med stångklavetaxering och med 

 formklassmetod bör bemärkas, att den senare är mycket känsligare än 

 den förra. Då man använder utjämnade värden, verkställes aptering en- 

 dast en gång inom varje diameterklass, och det utbyte man får ur detta 

 medelträd skall vara representativt för klassens alla träd. Om klassen 

 omfattar i ooo träd och man apterar fel till en kronas värde, kommer 

 alltså denna klass att bli felvärderad på i ooo kr. Och om medeltalen 

 för höjd, bark och avsmalning, efter vilka man gör apteringen, äro fel- 

 aktiga i en klass, så betyder detta gärna att de äro genomgående fel- 

 aktiga, d. v. s. att t. ex. höjdkurvan ligger genomgående något för högt 

 eller för lågt, att medelformklassen är för låg etc. Någon utjämning av 

 dylika fel äger sålunda icke rum. Det är därför av stor vikt att man 

 kan särskilja stämplingen i olika typer om skogen representerar olika 

 typer, och den klassvisa apteringen bör utföras med stor omsorg. 



Det skulle vara en styrka för metoden att ha goda erfarenhetstal att 

 stödja sig på, och det borde vara en fördel att vid dessa erfarenhetstals 

 upprättande kunna gå efter någon utjämnad faktor, som i sig innesluter 

 ett flertal av de moment som bestämma ulb3'tet. Om man utgår ifrån 

 att en viss medellängd hålles, så kan ju värdet sägas vara beroende av 

 huru utbytets kubikmassa fördelar sig på stockar av olika tumtal i topp. 

 Här borde finnas en framkomlig väg, i det att erfarenhetstalen skulle ge 

 uppgift om att i en viss skogstyp kan jag av ett träd med 12" diame- 

 ter vid brösthöjd få a % av kubikmassan i g" timmer, b % av 7" etc. 

 Om skogstyperna särskiljas och karaktäriseras genom kuberingstalen, så 

 vet jag därigenom att jag hänfört ett bestånd till en viss typ också huru 

 stor kubikmassa ett 12" träd har och således huru många kubikfot som 

 utfalla av olika dimensioner. 



Dylika lokala tabeller borde kunna upprättas i sammanhang med skogs- 

 indelningsarbeten och avverkningar och man skulle kunna få ett system 

 där de olika momenten grepo in i varandra. För närvarande äro dessa 

 moment ganska isolerade, så att det arbete som utföres för skogens in- 

 delning och hushållningsplanens upprättande ej ger någon ledning för 

 beräknande av utbytet vid avverkning. Kunde man knyta ihop trådarna 

 borde en hel del arbete kunna sparas. Som det nu är utföres varje år 

 ett mycket kostsamt arbete för alt för varje stämplingspost kunna få 

 veta huru mycket den kan säljas för. Om den arbetskvantiteten orga- 

 niserades på planmässiga undersökningar, vars resultat statistiskt tillgodo- 

 gjordes för lokala erfarenhetstal, så borde ej blott inom kort kunna er- 

 hällas någorlunda säkra hållpunkter för beräknande av virkesutbytet inom 

 reviret, utan dessutom skulle resultaten kunna användas för skogsindel- 

 ningsändamål. Det kan dock ej bt-gäras, att revirförvaltningarna själva 



