208 SVEN PETRINI [44] 



framkommer en kurva med stigande förlopp för de lägre brösthöjds- 

 tumtalen och fallande för de högsta — alltså i överensstämmelse med 

 denna undersöknings resultat. Vid stämplingen är så arrangerat, att — 

 förutom ledaren av förrättningen — tre prickare (skogvaktare) svara för 

 vardera två yxor. Om nu provstammar tagas för alla tre lagen, får man en 

 kontroll på huru de olika lagen lyckats utföra indelningen av träden i 

 avseende på formen, och man kan sålunda till dylikt arbete utgallra 

 endast sådant folk som bäst lämpar sig därtill. När man därför har 

 tillämpat systemet några år, har man skaffat sig folk som är att lita på 

 1 detta avseende och man har också kännedom om vilka formklasser 

 det rör sig om på en viss skogstrakt. Provstamsmätningen kan alltså 

 med tiden reduceras till att utgöra en kontroll på erfarenhetstalen. 



Detta om systemets ytterkonturer, d. v. s. den grova uppdelningen i 

 formserier. Inom varje formserie sker prickning i tumklasser. Och 

 inom tumklasserna finnes en uppdelning i höjdklasser. Den senare in- 

 delningen har ett flertal fördelar, och så som saken organiserats på Orsa 

 besparingsskog torde man också kunna räkna på att nå syftet. Varje 

 träd uppskattas nämligen i antal längder om lo' — något som med 

 utvalt folk och god träning samt kontroll är genomförbart i dessa skogar, 

 där höjden sällan går upp till 7 st. 10' längder. Prickaren är försedd med 

 höjdmätare och är skyldig kontrollera då så behöves. Toppbrutna eller 

 eljest skadade träd, där översta längden ej kan tillgodogöras, prickas 

 särskilt, på samma sätt rotskadade träd liksom även — som vanligt — 

 torra, vindfällda och vrak. 



Genom höjdindelningen vinner man dels att vederbörandes blickar 

 riktas upp mot kronorna, varigenom stämplingen blir bättre genomförd, 

 och dels får man inom varje brösthöjdsdiameterklass — varje tumklass 

 — ett flertal medelträd att aptera. Om sålunda en viss tumklass inom 

 varje formserie omfattar 4 olika höjdklasser — t. ex. med resp. 2, 3, 4 

 och 5 st. 10' längder — så har man material för 12 olika apteringar 

 inom denna tumklass. Man måste då också kunna påräkna säkrare re- 

 sultat än om man apterar samtliga efter en höjd från höjdkurvan mot- 

 svarande 3 V^ längder på 10'. I skogar där höjden varierar mycket 

 måste ett dylikt system ha stora fördelar. 



Sammanfattning. 



Barken. Norrlandstallen kan hänföras till en enhetlig barktyp, ehuru 

 sannolikt en förskjutning äger rum, så att barktjockleken blir något mindre 

 ju längre norrut man kommer. I Västerbotten utgör dubbla barktjock- 

 leken vid brösthöjd 11 % av trädets diameter på bark, vilket värde med 



