[45] STAMFORMSUNDERSÖKNINGAR 209 



ringa variationsfel kan användas för bestånd i olika åldrar och av olika 

 boniteter samt som medeltal för träd i vilken som helst dimensions- 

 klass. Denna barktyp är densamma som Bergslagstypen i JONSONS 

 tabell. 



Stamkurvan. Vedkroppens avsmalning och relativa dimensioner på 

 olika höjd kan framställas i ekvationsform på två olika sätt. Om para- 



h /d\" 

 boloidformen användes, får ekvationen utseendet _= ( _ j , där /^ och 



H, d och D betyda resp. höjd och diameter ; och n antager för varje 



stamkurva tvenne olika värden, varav det ena gäller för stamdelen inom 



kronan, det andra för den övriga delen av stammen. Stamdelen inom 



kronan har en lägre formklass än den för hela stammen bestämda bröst- 



höjdsformklassen. Det förstnämnda w-värdet korresponderar med den 



lägre formklassen och det andra med brösthöjdsformklassen. Den kurva, 



som fås genom användande av ovanstående formel med bestämmande 



av värdet på n ur brösthöjdsformklassen, utgör en god utjämning för 



borteliminerande av rotansvällningen. 



d c + / 



Höjers ekvation: = C log , där d och D betyda tvenne dia- 



B c 



metervärden. / den mindre diameterns avstånd från toppen i procent av 

 stammens längd från toppen till D, som vanligen är brösthöjdsdiametern, 

 och c och C konstanter, olika för olika brösthöjdsformklasser, ger en 

 mycket god utjämning av hela stamkurvan. Någon ändring av konstan- 

 ternas med brösthöjdsformklassen korresponderande värden är icke 

 behövlig. 



Rotansvällningen. Undersökningarna visa, att rotansvällningen för 

 norrlandstallen har en tämligen ringa betj^delse. I allmänhet når det 

 ansvällda partiet upp till lO % av stamhöjden, varför brösthöjdsdiametern 

 influeras, men den behövliga korrektionen är liten. En serie erfaren- 

 hetstal meddelas i tab. II över det maximala avdrag ä brösthöjdsdia- 

 metern som kan tänkas ifrågakomma. Denna serie har erhållits genom 

 att i fig. 6 sammanbinda punkter som ligga utanför de värden, vartill 

 korrektionens belopp uppgått inom det bestånd som inom materialet har 

 största rotansvällningen. Meningen med serien i tab. II är blott att ge 

 en begränsning uppåt, så att man vid eventuellt förekommande korrek- 

 tioner av detta slag vet, att man bör hålla sig under de angivna vär- 

 dena. 



Formklassfördelningen. För att kunna studera huru formklassen va- 

 rierar inom ett likåldrigt bestånds olika dimensionsklasser har materialet 

 sammanställts i höjdklasser, och början har gjorts med att undersöka 



