222 M. G. STALFELT [2] 



1920 och 1 92 1 över solbladens och skuggbladens kolhydratsproduktion. 

 Vid arbetet ha tvenne olika undersökningsmetoder kommit till använd- 

 ning, beroende huvudsakligen därpå att den först prövade metoden — 

 kvantitativ analys av bildade assimilat i form av glykos — visade sig 

 oanvändbar för sådana objekt som tall och gran och därför måste er- 

 sättas av en gasanalytisk. Den förra metoden användes sommaren 

 och hösten 1919 vid en undersökning som utfördes dels å Statens Skogs- 

 försöksanstalts kemiska laboratorium dels å Stockholms Högskolas bo- 

 taniska institut, varvid blad av Acer platanoides utgjorde objekten. 

 Medelst den senare metoden fortsattes sedermera undersökningen som- 

 rarna 1920 och 192 1 å Ekologiska Stationen, Hallands Väderö. Under 

 sommarmånaderna 1920 ägnades arbetet åt sol- och skuggbladen av 

 Pyrus vialus och under 1921 åt Pinns silvestris och Picea excelsa. För 

 försöken med Pynis har jag redan redogjort i annat sammanhang (1920). 

 Då undersökningen sålunda gäller skilda objekt och resultaten vun- 

 nits med olika metoder och beräkningsgrunder sä skall i det följande 

 redogörelsen fördelas på tvenne avdelningar, behandlande kolhydrats 

 produktionen dels hos lönn, dels hos tall och gran. 



Till Professor Henrik Hesselman och Docenten Henrik Lunde- 

 GÅRDH, som lämnat mig värdefulla råd vid denna undersökning, och 

 välvilligt upplåtit laboratorium, den förre å Statens Skogsförsöksanstalt, 

 den senare å Ekologiska Stationen på Hallands Väderö, ävensom till 

 Styrelsen för Fonden för skogsvetenskaplig forskning, som ekonomiskt 

 understött arbetet, framföres härmed ett vördsamt tack. 



I. Assimilationen hos sol= och skuggblad av Acer 



platanoides. 



För en jämförelse av assimilationen hos olika objekt behöves en an- 

 vändbar bas på vilken jämförelsen kan göras, d. v. s. i vårt fall en fak- 

 tor, mot vilken assimilationen hos en och samma bladsort är proportio- 

 nell. Den lättast tillgängliga är väl bladens torrvikt och yta och dessa 

 komma även att användas som beräkningsgrund vid mina jämförelser, 

 liksom fallet varit vid andra assimilationsundersökningar av olika slag. 

 Likväl är ej assimilationsintensiteten hos en viss bladsort fullt propor- 

 tionell vare sig mot yta eller torrvikt. Detta förklaras lätt av variatio- 

 nerna i den anatomiska byggnaden och särskilt bladens tjocklek, ty dy- 

 lika växlingar finnas naturligtvis hos bladen i trädkronans såväl periferi 



