[5] SOL- O. SKUGCxBLADENS KOLHYDRATSPRODUKTION 225 



För erhållande av säkra värden på assimilationen vore det även nöd- 

 vändigt att känna respirationens storlek i de olika fallen. Att skafifa 

 noggranna siffror för denna är ytterst svårt även med gasmetoden och 

 de uppgifter som redan finnas gå därför starkt isär. De flesta bestäm- 

 ningar äro gjorda på avskurna blad. Med kännedom om den ökning i 

 andningsintensiteten, som följer på sårskador, har man emellertid skäl 

 att antaga att de funna värdena äro för höga. Enligt en äldre uppgift 

 av Brown och ESCOMBE (1903) skulle respirationen i avskurna Tropce- 

 o/um-h\a.d under 24 timmar uppgå till 5 — 7 % av torrvikten. Genom 

 att bestämma den bildade koldioxiden fann Matthaei (1904), att and- 

 ningen hos avskurna blad av Pruniis laurocerasiis var obetydlig vid tempe- 

 raturer under -|- 5°, och att den sedermera steg med stigande temperatur. 

 Nedanför 20° voro värdena låga i förhållande till assimilationens men 

 nådde vid 35° upp till hälften av den senares. Genom förbrännings- 

 försök, som WiLLSTÄTTER och Stoll anställde, framgick ett tydligt 

 samband mellan bladens ålder och andningsintensiteten. Den i maj vi- 

 sade blad av Acer negundo en respiration av 4 1 mg CO.^ per timme och 

 10 gr frisksubstans. 8 dagar senare var värdet 25 och efter en månad 

 13. Omräknade till motsvarande tal för de förbrukade kolhydraten skulle 

 värdena bli resp. 13, 7 och 4 mg hexos per i gr torrvikt och timme. 

 Jämförda med de höga andningsvärden som Brown och EscOMBE funno 

 äro sålunda WiLLSTÄTTERS ännu högre. Men om också bladens avskä- 

 rande medfört en retning till ökad andning måste vi räkna med att 

 betydande mängder assimilat förbrännas i bladcellerna även under 

 normala förhållanden i synnerhet vid högre lufttemperatur. 



Man har vid åtskiUiga försök då det gällt att be-stämma assimilatio- 

 nens storlek sökt eliminera bortledningen av produkterna genom att 

 mäta assimilationen i avskurna blad. Man måste emellertid hysa starka 

 betänkligheter mot denna metod, åtminstone vid försök som utsträckas 

 över en tid av timmar, ty avskärandet rubbar vattenbilansen i bladet 

 och återverkar på klyvöppningställningen och därmed på assimilationen. 

 Matthaei (1904) anger att försöksbladen tiden närmast efter plockandet 

 visa oregelbundenheter i både andning och assimilation och att de där- 

 för lämpligast böra avplockas minst 24 timmar före försökets början för 

 att hinna »vänja sig» vid de nya förhållandena. WiLLSTÄTTER, som 

 tog bladen omedelbart efter deras avskärande från individet, fann 

 inga växlingar i assimilationen under första delen av försökstiden, men 

 intensiteten nedsattes betydligt efter 6 timmar. Vid försök med Heli- 

 antus och Catalpa bignonioides funno Brown och EscOMBE en påfal- 

 lande hög assimilation hos avskurna blad jämförda med sådana, som 

 fingo sitta kvar på stammen. Anledningen till denna förändring antogs 



