228 M. G. STÅLFELT [8] 



objekt. Då undersökningen gällde förhållandet mellan sol- och skugg- 

 bladens assimilation, har jag medtagit ett par tvärsnittsbilder av dessa 

 blad för att visa skillnaden i deras struktur (fig. i och 2). Solbladen 

 äro genomgående tjockare än skuggbladen, huvudsakligen beroende på 

 högre paUisadceller. Svampparenkymet utgöres av 2 — 3 cellskikt, hos 

 solbladen oftast 4. Sådana skillnader mellan solblad och skuggblad ha 

 ingående studerats av Hesselman (1904 a). 



Som en annan skillnad mellan sol- och skuggblad kan påpekas för- 

 hållandet mellan de olika pigmenten. Hos de senare finnes i regel en 

 relativt högre klorofyllmängd, om den beräknas på bladets torrvikt. 

 WiLLSTÄTTER och Stoll (1913) ange, att solbladens klorofyllhalt rör 

 sig mellan 0,6 och 1,2 % av torrsubstansen och att den i regel utgör 

 0,8 %, nämligen 0,6 % klorofyll a och 0,2 % klorofyll b. Skuggbladen 

 ha något högre värden, då klorofyllhalten beräknas på torrvikt, men där- 

 emot ej om den beräknas på yta, enär skuggbladen i allmänhet äro tun- 

 nare och lättare. EnHgt samma forskare är karotinoidhalten olika hos 

 sol- och skuggblad och större per ytenhet hos solbladen. Häri ligger 

 förklaringen till att skuggbladen ofta förefalla mera intensivt gröna än 

 solbladen. 



Förs oks serie i. 



Bladen togos från en fritt stående, ganska lummig lönn vid Statens 

 Skogsförsöksanstalt. Såväl assimilations- som bortledningsförsöken om- 

 fattade en tid av 12 timmar. De blad, som voro avsedda för assimila- 

 tionsmätning, inneslötos först i mörker under 12 timmar och böra såle- 

 des vid assimilationens början ha varit relativt fattiga på kolhydrat. 

 Den ljusstyrka, som råder en sommarnatt, åtminstone på Stockholms 

 breddgrad, är antagligen tillräcklig för att hålla assimilationen i gång sent 

 på aftonen och tidigt på morgonen. När fotosyntesen avbrytes torde detta 

 mera bero på att klyvöppningarna slutas än på bristande ljustillgång. 

 Då klyvöppningarna, som jag på annat ställe visat (1916), öppnas unge- 

 fär med solens uppgång, kan assimilationen för ett fall som det ifråga- 

 varande (den 7 — 9 juU solens uppg. kl. 2,47 fm.) vara i gång redan kl. 

 3 på morgonen. Ett bladprov som tages kl. 7 fm. är därför rikUgt för- 

 sett med assimilat (jfr Hesselman 1904a s. 394). 



De mängder kolhydrat, som bortledas från produktionsställena, bestäm- 

 mas delvis av den rådande temperaturen (NEGER 191 5). Med dess höj- 

 ning ökas bortledningshastigheten. Likväl är det blott en del av de i 

 bladen befintliga kolhydraten, som hinna bortledas under 12 mörk-timmar. 

 I regel stannar mer än hälften kvar, vilket framgår av de bifogade ta- 



