238 



M. G. STALFELT 



[18] 



sekundära bladkaraktärerna i minne. Dessa kunna i ytterlighetsfall tän- 

 kas vara av en sådan beskaffenhet, att t. ex. för solbladens vidkom- 

 mande assimilationen pr yta blivit oförändrad, medan relativa vikten 

 ökats till den grad, att bladen ej längre producera de största kolhydrat- 

 mängderna, pr torrvikt räknade, utan häri överträffas av andra, för det 

 direkta solljuset mera skyddade blad. Några assimilationsförsök för jäm- 

 förelse mellan de egentliga solbladen och blad i full diffus belysning 

 har jag ej utfört men påpekar här dessa olikheter hos försöksbladen, då 



I\aIh/drot fm (jj 



300 ^00 500 600 



Eel. vikt 



Fig. 3- 



,■500 M)0 500 600 



Fig. 4. 



Acer platanoides. Förhållandet mellan bladens cellmassa och kolhydratshalt. — 

 Verhältnis zwischen Zellenmasse und Kohlehydraigehalt der Blätter. 



de måste ihågkommas vid valet av objekt och vid resultatens jämförande. 

 Man kan knappast kringgå en sådan heterogenitet hos materialet vid 

 försök ute i naturen. Min uppmärksamhet kom att fästas på de sekun- 

 dära bladkaraktärernas betydelse för assimilationsresultatens jämförelse 

 pr yta och torrvikt därigenom att kolhydratshalten visade betydande 

 olikheter hos bladprov, som kunde väntas vara mättade med assimilat. 

 De få sammanställningar jag kunnat göra ur analysresultaten för denna 

 frågas belysning visa ett bestämt förhållande mellan bladens assimilat- 

 halt och relativa vikt, om jämförelsen utföres på blad som rönt samma 

 behandling. Figurerna 3 och 4 åskådliggöra detta. 



