[21] SOL- O. SKU(;(;KLADENS KOLHYDRAISPRODUKTION 241 



styrkorna - — i ytterlighetsfall såväl anatomiskt som fysiologiskt starkt 

 specialiserade ljus- och skuggtyper, ljus- och skuggblad. Sä snart ljus- 

 tillgången av förhållandena bringas utanför ramen av växtens tillpassning 

 komma störningar att uppstå i de assimilerande organen och till slut hos 

 hela individet ifråga. Så t. ex. vissna i en tätare grandunge massor av 

 äldre grenar, sedan skott- och barrbildning upphört. Grenfällandet skri- 

 der högre och högre upp mot kronan, till dess slutligen de sista res- 

 terna av denna duka under och hela trädet dör, emedan de kringstå- 

 ende medtävlarna fått för stort försprång och bringa ljuset under minimi- 

 gränsen. 



Då, som sagt, både tallen och granen växa och bilda bestånd under 

 så olikartade yttre förhållanden ej minst med hänsyn till ljuset, sä vore 

 det från skogsbotanisk synpunkt av särskilt intresse att närmare analy- 

 sera dessa träds ljusbehov och deras anpassningsförmåga gentemot brist 

 eller överskott på ljus. Ett studium av deras kolhydratsekonomi i detta 

 hänseende bör kunna frambringa viktiga fakta för förståelsen av deras 

 ekologi ävensom för dennas praktiska tillämpning vid plantering och 

 skogsvård. Särskilt träder härvid gallringsfrågan i förgrunden både vad 

 beträffar den naturliga gallringen och grenfällningen och i vad mån den 

 gäller uthuggningen. Att eri ljusmängd, som faller över en grandunge 

 och som i det närmaste helt upptages av barren i kronorna, kan för- 

 brukas med olika resultat för assimilation och tillväxt är ju utan vidare 

 klart. Man behöver blott tänka på tvenne ytterligheter där i ena fallet 

 trädkronorna sluta samman högt uppe vid topparna, medan i andra 

 träden stå på sådana avstånd, att de pyramidformiga kronorna blott 

 nedtill tangera varandra, och det är genast klart, att den assimila- 

 toriska effekten och kolhydratutbytet bör bli högst olika. I förra fallet 

 uppfångas ljuset på en relativt liten barryta men i stark intensitet för 

 de enskilda barren, medan i andra fallet samma ljusmängd i svagare 

 styrka fördelas över en betydligt större yta. Kolhydratsutbytet och 

 trädens tillväxt komma härvid att bero på barrens assimilationsför- 

 måga vid olika ljusstyrkor och på förbrukningen av näringsämnen för 

 förbränning, för barr- och grenavfall etc. Tillväxten bestämmes alltså av 

 överskottet på assimilat. De i glest förband stående träden utnyttja 

 ljuset mera ekonomiskt än träden i ett tätare bestånd, vilket också tyd- 

 ligt framgår av de förras överlägsna växtlighet. Att den praktiska värde- 

 sättningen även måste räkna med andra faktorer som t. ex. virkeskvali- 

 teten är ju självklart. 



En undersökning över våra skogsträds ljushushållning måste alltså äga 

 ett särskilt värde för förståelsen av orsakerna till virkesutbytets väx- 

 lingar. Det var också min mening att söka bestämma mängden bildade 



