244 M. G. STÅLFELT [24] 



71 



med oxalsyra och fenolftalein. . Kolven hölls härvid i det när- 



20 



måste tillsluten med en kautschukpropp, genom vilken byretten satt 

 instucken. 



De för försöken behövliga ljusgraderna erhöllos i mer eller mindre 

 skuggiga lägen samt på öppna platser i direkt solljus från klar eller mu- 

 len himmel. Skuggljuset avbländades efter behov medelst zinkplåtar, ur 

 vilka springor av bestämda dimensioner blivit utskurna (förut använd 

 metod av BLACKMAN och Mattilei 1905, p. 435.) Apparaterna höllos 

 i regel i horisontalläge, i vilket även ljusmätningarna utfördes. Vid till- 

 fällen då ljuset på grund a\- molnighet varierade, gjordes mätningar var- 

 annan eller var tredje minut och ett medeltal uträknades. Samtliga ljus- 

 grader beräknades i direkt proportion till papperets svärtningstid och 

 uttrycktes i "o av den ljusstyrka, som bestämdes medelst ljusmätaren i 

 horisontalläge mitt på dagen en julidag med molnfri, klar, blå himmel. 

 Tyvärr kan man ej med denna metod taga hänsyn till en del sväng- 

 ningar i ljusets sammansättning och energiförräd, vars inverkan undgår 

 ljusmätaren. (URSPRUNG 1917, p. 63 och 67.) 



Temperaturen avlä.stes på en i assimilationskammaren liggande termo- 

 meter vid försökets början och slut och om en förskjutning under tiden 

 inträtt, togs medeltemperaturen såsom gällande för hela tiden. Nu kan 

 emellertid temperaturen i objektets vävnader höjas mer eller mindre över 

 den omgivande lufttemperaturen. Ofta är skillnaden flera grader (Bl.\CK- 

 MAN och MATTH.EI 1905, p. 426, WiLLSTÄTTER 1918, p 65, HENRICI 

 192 1, p. 115) beroende på objektets beskaffenhet och ljusstyrka. Härav 

 påverkas assimilationen avsevärt. Vid en rent fysiologisk undersökning 

 måste naturligtvis dessa temperaturvärden bestämmas men i vårt fall 

 finnes ingen särskild anledning därtill. Det gäller nämligen här att skaffa 

 ekologiska värden, sålunda uppgifter som representera det naturliga till- 

 ståndet och förloppet och som för ljusets vidkommande angiva belys- 

 ningens effekt på assimilationen. Vi kunna därför bortse ifrån om denna 

 effekt är enbart fotosyntetisk eller även termisk. Att lufttemperaturen 

 däremot måste hållas konstant eller värdena eventuellt omräknas för en 

 medeltemperatur är självklart, eftersom ljusstyrkan skall vara ensam 



variabel. 



För temperatursvängningarnas utjämnande är varje apparat omgiven 

 av en vattenmantel, som vid kallare väderlek kan uppvärmas. I direkt 

 solljus ställdes apparatens glastak under ett skikt rinnande vatten av unge- 

 fär 0,5 cm djup. Emellertid steg temperaturen i kammaren under 15 

 försöksminuter 4 — 6° och det blev alltså nödvändigt att korrigera de 

 flesta assimilationsvärdena med hänsyn till temperaturen. Då denna i 



