[25] SOL- O. SKUGGBLADKNS KOLHVDRATSPROI )UKT10N 245 



allmänhet rörde sig omkring 20° (se tab. 7 — 10), har detta värde lagts till 

 grund för omräkningarna. De nödiga temperaturkoefficienterna har jag 

 beräknat med hjälp av tillgängliga uppgifter. I.URIMENKO (igo8 a p. 

 291) anför temperaturkoefficenter för tall och gran, men de gälla blott 

 temperaturerna 20° — 30° och härleda sig från försök, vid vilka objektens 

 innertemperatur ej blivit bestämd. För temperaturintervallen 20°— 25° 

 anges sålunda för Piniis silvestris 1,79 och för Picca excelsa 1,23, för 

 temperaturerna 20° — 30° resp. 1,90 och I,4^>. Han kommer också till 

 resultatet, att koefficienterna växla med den vid försöken använda ljus- 

 styrkan (p. 291). För Robinia har han tre experimentella koefficienter: 

 1,14, 1,65 och 1,20, Det är sålunda svårt att ur dessa uppgifter be- 

 stämma en koefficient för det temperaturområde, som mina försök om- 

 fatta (17,5° — 22,5°) och ännu svårare att bestämma koefficienten för alla 

 de använda Ijusintensiteterna. I allmänhet råder dock en viss likhet 

 mellan de koefficienter, som man ur litteraturuppgifter för en del växter 

 kan beräkna för temperaturerna närmast omkring 20. 



Eftersom koefficientvärdena ändras med temperaturen (LUBIMENKO 1. c. 

 WiLLSTÄTTER 1918, p. 1 56) så böra desamma, som Warburg (191 9, 

 p. 258) påpekar beräknas på kortare intervaller än 10°. Då mina assimila- 

 tionsförsök falla huvudsakligen på sträckan 17,5 — 22,5°, har jag blott använt 

 assimilationsvärden motsvarande dessa temperaturer vid koefficientens be- 

 räkning. Sålunda har erhållits följande värden: Ur Matileis kurva för 

 Pninus Laurocerastis (1905, p. 79), 1,38 och (p. 84) 1,35; ur Blackman 

 och Matth^LS för samma växt (1905, p. 414, kurva c) 1,59; ur WlLL- 

 STÄTTERS (1918, p. 155) för fläder 1,38 och för alm 1,45. 



Värdena röra sig omkring 1,40 och denna koefficient torde passa väl 

 in på Finns silvestris för området 17,5° — 22,5°. Den sänkes nämligen 

 enligt LUBIMENKOS värden från 1,90 för 20° — 30° till 1,70 för 20° — 25° 

 och kan sålunda väntas sjunka ytterligare för 17,5° — 22,5°. Jag har 

 därför använt koefficienten 1,40 vid korrektionerna för Pimis 

 silvestris. Ehuru koefficienten 1,23 ej kan motiveras lika starkt iöx Picea 

 excelsa vid samma temperaturer, så har jag dock i brist på bättre nöd- 

 gats begagna mig av densamma. Korrektionerna bli i varje fall ej så 

 betydande att kurvornas typ och läge märkbart ändras. 



En annan korrektion som måste införas, gäller luftens CO., -mängd i 

 assimilationskammaren. Dels växlar atmosfärens kolsyrehalt, dels sjun- 

 ker CO,,~trycket i kammaren under försökets gång och denna sänkning är 

 av växlande värden för de olika försöken, alltefter assimilationens livlighet 

 och försökstidens längd. Den senare inskränktes efter behov — så att 

 kolsyretrycket i kammarluften i regel ej understeg ^/^ av det normala. 



Att omräkna samtliga assimilationsvärden pä samma kolsyrehalt är 



