304 IVAR TRÄdÄRDH [24] 



Den första förutsättningen för att en massförökning skall kunna äga 

 rum i fjälltrakterna måste således vara, att någon kontrollerande faktor där 

 saknas. Då man har svårt att tänka sig, att klimatet skulle vara gynn- 

 sammare i fjälltrakterna än annorstädes, ligger det nära till hands att 

 antaga, att fjällmätaren på låglandet hålles i schack av några fakto- 

 rer, vilka i fjälltrakterna saknas eller spela en underordnad roll. Man 

 kommer då ovillkorligen att tänka på den vanliga stackmyran. Var 

 och en, som samlat insekter genom att skaka grenar över ett upp- 

 och nedvänt paraply, känner av egen erfarenhet till, vilken stor pro- 

 cent av de nedfallna insekterna, som utgöres av stackmyran, vilken dag 

 efter dag tyckes noggrant genomleta björkarna under sökandet efter 

 sin föda. 



Då stackmyran huvudsakligen är bunden till barrskogsregionen och 

 är sällsynt i fjällen, är den en viktig fiende till fjällmätarens larver, vilken, 

 om den också ej alldeles saknas i björkskogsregionen, där likväl måste 

 spela en underordnad roll. 



Även parasiterna äro i detta sammanhang av intresse. Som längre 

 fram närmare behandlas, utgöras fjällmätarens parasiter av två arter, 

 Rhogas circumscripius och Itoplectis alternans, vilka hava en mycket 

 vidsträckt geografisk utbredning och äro utpräglat polyfaga. Genom att 

 de ha många värddjur, ökas deras betydelse; de äro ej beroende av den 

 mera eller mindre talrika förekomsten av en enda art utan kunna alltid 

 vara tillstädes med en relativt hög numerär. I fjälltrakterna däremot 

 med deras fattigare fauna är det möjligt, att fjällmätaren är deras enda 

 värddjur, varför de under de långa perioder, som förflyta mellan dennas 

 härjningsår, måste vara ytterst sällsynta. Tänka vi oss vidare, att såväl 

 i fjälltrakterna som på låglandet de klimatiska faktorerna gynna fjäll- 

 mätarens förökning, så måste, om det ovan gjorda antagandet är riktigt, 

 i senare fallet de båda parasiterna, som ej varit hänvisade blott till detta 

 värddjur, genast från början kunna möta upp med en vida större numerär 

 än i det förra fallet. 



I det senare fallet stoppas massförökningen följaktligen redan i sin 

 linda och vi få ingen härjning, i det förra fallet dröjer det någon tid, 

 innan parasiterna hinna upp värddjuret, och en verklig härjning kommer 

 till stånd. 



Det är inöj/igt, att vi i dessa båda ojnstäiidigheter, bristen på stack- 

 myror och bristen på andra värddjur åt fjälbnätarens parasiter, ha att 

 söka förklaringen till det egendomliga och enastående förhållandet, att 

 det blott är i fjälltrakter, som fjällmätaren härjar. 



Om det sålunda är sannolikt, att en av förutsättningarna för att en 

 härjning skall kunna uppkomma är rovinsekternas (stackmyrans) och 



