316 PAUL SPESSIVTSEFF [2] 



grupp, oaktat att även hos dem övergången till puppa försiggår i bast, 

 bark eller splint. Saken är den, att dessa skalbaggar, efter att hava 

 lämnat puppkammaren, genast borra sig ut och mycket snart börja att 

 föröka sig, varvid de unga skalbaggarna hos de flesta europeiska arter 

 på intet sätt skilja sig ifrån de gamla; de äro lika mörkt färgade och 

 lika rörUga som de sistnämnda. Behöva skalbaggar av släktet Scolytus 

 något näringsgnag? Denna fråga har i europeiska läroböcker för ento- 

 mologi antingen besvarats nekande eller lämnats obesvarad. Emellertid 

 utgör näringsgnaget hos några nordamerikanska Sco/ytus-arter ett full- 

 komligt konstaterat faktum.^ Först på sista tiden har i europeisk ento- 

 mologisk litteratur gjorts några antydningar om näringsgnag hos några 

 få av våra splintborrar. Så t. ex. meddelar H. WlCHMANN^ i sin be- 

 skrivning över Scolylus laevis liv: »Häufig konnte ich Ernährungsfrass 

 der 9 beobachten. Eben angeflogene 9 bohrten sich an frischgeschälten 

 Stammpartien bis i cm tief ins Holz ein. Diese Gänge bewegen sich 

 niehr öder minder senkrecht auf die Stammachse und biegen dann in 

 einem Häcken parallel zu derselben ab». Och vidare: »Ein Jungkäfer- 

 frass, der von ef und 9 ausgefiihrt wird und sich nur an ganz diinn- 

 rindigen Stämmchen beobachten lässt, besteht darin, dass die Käfer bevor 

 sie zum Brutgeschäft schreiten, die oberen Rindenschichten in kleinen 

 plätzenförmigen Stellen von meist länglichen, oft nur ritzartiger Gestalt, 

 benagen . . . Aehnlichen Frass voUfiiren auch pnini und pyginaeiis-». 



P. GORNOSTAEV' anmärker bland annat i sitt arbete om barkborre- 

 faunan i Petrograds omgivningar, att Scolytus nigulosus ibland under 

 barken på rönnar och häggar gör mingångar, som hava form av stjärn, 

 liknande rosetter, djupt intryckta i splinten och icke bärande några spår 

 efter äggfickor. 



Under sommaren 1921 vid av mig företagna undersökningar över 

 barkborre-faunan i närheten av Stockholm, gjorde jag några nya iakttagel- 

 ser, vilka komplettera WlCHMANNS undersökningar. I april månad av- 

 höggos några tjocka almgrenar, bebodda av Scolytus laevis larver. Denna 

 barkborre, som tillhör mellersta Europas fauna, påträffas ej sällan, egen- 

 domligt nog, invid Stockholm, vilket på sin tid även påpekats av d:r 

 Kemner.'* En del av nyssnämnda grenar, inneslutna i lärftsäckar, placerades 



' J. M. SwAiNK. Canadian Bark-beetles. Part II. Ottawa. 1918. 



- H. WiCHMANX. Biologisches ^•on Eccoptogaster laevis Chap. Entomologiche Blätter, 

 1909. 



^ P. GoRNOSTAK\'. Contributions ;i la faune des Scolytiens du gouvernement de Petro- 

 grad. Revue Russe d'Entom. XVI 1916. N:o 3 — 4. 



* N. A. Kemner. Notizen iiber schwedischen Borkenkäfer. Entomologisk tidskrift 

 Uppsala 1919. Haft. 2 — 4. 



