JVnappast någon ordning inom den skandinaviska insekts- 

 faunan synes på senare tider hafva varit föremål för så ringa 

 studium som Orthoptererna. Sedan 1848, då J. B. v. Borck 

 utgaf »Skandinaviens Rätvingade Insekters Naturalhistoria», har 

 intet arbete, som särskildt behandlat de svenska rätvingarne, 

 varit synligt. Det bristande intresse, man visat denna djur- 

 grupp, torde delvis komma sig deraf, att flere dithörande for- 

 mer, ehuru alla jemförelsevis stora, uro särdeles svåra att skilja 

 åt, och med tillhjelp af de svenska arbeten, som vi för när- 

 varande äga, torde bestämningen i måno-a fall vara förenad 

 med särskildt stora svårigheter. Författaren afser derföre med 

 detta arbete icke blott att framlägga under flere års studium 

 af ifrågavarande insektsordning gjorda iakttagelser, utan äfven 

 inom vår entomologiska literatur söka afhjelpa bristen på ett 

 arbete, som i enlighet med nyare systematiska åsigter och 

 nutidens uppfattning af arten redogör för, hvad den svenska 

 faunan äger af denna djurgrupp. I den mån det lyckats mig 

 att i afseende på de mera kritiska arterna välja de bästa och 

 möjligast preciserade karaktärerna, vågar jag hoppas, att den 

 skandinaviska Orthopterfaunan blir föremål för ett något större 

 intresse och lifligare studium än hittills varit fallet. 



Som det måhända torde förefalla något egendomligt, att 

 jag börjat med redogörelsen för den sannolikt längst diiferen- 

 tierade gruppen, nämligen Acridiodea, sä får jag förklara, att 

 så skett derför, att dit höra just de mest kritiska och svårast 

 bestämbara formerna, hvilkas utbredning inom Skandinavien 

 är högst ofullständigt känd och förtjenar att närmare studeras. 



