8 BERNHARD HAIJ, ÖFVERSIGT AF SKANDINAVIENS ORTHOPTERER. 



b. Tymjpanuju clausum: tympanalvecket sträcker sig 

 betydligt öfver halfva trumhålau; tragus starkt 

 utbildad; hörselöppningen har form af en smal 

 springa och trumhinnan nästan helt och hållet 

 dold ^(fig. 3, Tab. I). 



c. Tyinpanmn operculatuin: tvmpanalvecket svagt; 

 traous dercmot ytterst starkt utvecklad, bildar ett 

 ofullständigt lock för trumhålan; öronöppningen 

 har hästskoform. 



Beträffande yttre hörselorganet hänvisas för- 

 öfrigt till min förut publicerade uppsats: »Bidrag 

 till kännedomen om iVcridiodeernas yttre morpho- 

 logi» etc. 



Subfam. Truxalidae Stål. 



* 



Pronotuin normalt, sträcker siy ej öfver mesonotnm. Tarser 

 försedda med häftjiik {arolium) mellan klorna. Frosternum helt 

 och hållet eller nästan obeväpnadt. Hjessans spets starkt fram- 

 skjutande mellan antennerna, och pannan deiför mer eller mindre 

 starkt tillbakadragen, bildande med hjessan en spetsig vinkel. 

 Elytras area rostalis och a. subcostalis med. temligen regelbundna 

 tvärådror '). Antenner vid basen mer eller mindre plattrijckta. 



Gen. Mecostethus Fieb. 



Prostermim med en svacf, men tydligt markerad tuberkel. 

 Antenner trådllka. FoveolcE frontales mycket små trekantiga. 

 Pronoti sidokölar ganska svaga. Täck- och fiygvingar väl ut- 

 vecklade; elytras diskfält med vena intercalata, som ligger närmre 

 rena idnaris än v. radialis {a. fig. 9, Tab. II); diskfältets ådror 

 synnerligast hos c/' väpnade med små, fina tnberkler. Aggläg- 

 garens valvler (9) temligen haiga; lamina snbgenitalis (o^) bildar 

 en långt utdragen kon (1. s. tig. 12, Tab. 1); tympanam apertum; 

 baklår pä insidan oväpnade; pronotum glänsande, liksom pole- 

 radt och groft pujikteradt. 



Steteophyina Fiscii., Orthoj). Europ. 357; Stål, Rec. Orthop. 

 Mecostethus Br. v. W — l, Prodr. der Europ. Orthopt. 94. 

 Gryllus Zett., Orth. Suec. 80. 

 Goruphocerus v. Borck, Skatid. Rätv. Ins. Nat. 110. 



') Hos honan äro tvärådrorna i allmänhet mera oregelbundna än hos 

 hannen. 



