BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANUL. BAXU 14. AFD. IV. N:0 2. 13 



tydlig dilatering ofvan öronöppningen (a. c. iigg. 1, 2, Tab. II. 

 c^: area siibcostalis särdeles bred, med starka regelbundna 

 tvärådror; area discoidalis utomordentligt bred, genom mycket 

 starka, upphöjda tvärådror afdelad i regelbiindet fyrkantiga 

 höga areol.e (a. s., d. fig. 1, Tab. 11). Kroppsl. 19 mm. $: 

 täckvinirarnes subcostalfält betvdlio;t smalare än hos d^, med 

 oregelbundna, nätbildandc ådror; diskfältets ådror oregelbundet 

 nätbiidande (a. s., d. fig. 2, Tab. II). Kroppsl. 23 mm. — Kropps- 

 färg blekt grön, undertill ljusare, hjessan och pronoti dorsalfält 

 gråbruna, täckvingar brunaktiga, genomskinliga, med mörkare 

 spets (o^); eller gråbrun, undertill smutshvit till gulaktig, 

 täckvingar gråaktiga, ofta med strödda svarta småfläckar och 

 en hvit långsgående linie i subcostalfältet (linea marginalis) 

 ($), Antenner ljusa, mot spetsen mörkare, baklåren på undre 

 sidan gula, ofvan med två mörkare tvärband, knän svarta, 

 tibier gulaktiga (o^ $). 



Syn. Gryllus morio Charp., Hoiaj Eut. 170. 



Cliortliippus » FlEB., Synops. d. Europ. Orth. 15. 

 Stenobothrus » Bb. v. Wattenwyl., Prodr. d. Europ. 



Ortli. 109. 

 Gompbocerus melanoptenis v. Borck., Skand. Rätv. Ins. 



Nat. 120. 

 » » Stål, Rec. Orth. I 109. 



Stenobothrus » FiscH., Orth. Europ. ,340. 



Gryllus elegans Boheman, Act. Holuiiens. I84(j, N:o 3. 



Denna vackra och högst eo-endomliga art har utan tvifvel 

 här sin naturliga systematiska plats omedelbart intill Sten. 

 apricarius. Särskildt i afseende på vingådror och vingfält 

 förete de en typisk öfverensstämmelse och skilja sig härutinnan 

 väscndtlicyt från alla våra öfrioja Stenobothrus-arter. 



Sten. melanopterus är inom Skandinavien endast anmärkt 

 på Oland, nämligen vid Boda, der Prof. Sundevall först upp- 

 täckte den (cf^) d. 26 Juli 1824. Från samma lokal har sedan 

 X. E. Holmgren tagit båda könen. Sjelf har jag på några 

 ställen vid Boda i början af Augusti 1887 anträffat den fo^ ?) 

 temligen talrikt. 



B. Klytras förlita ulnarstani. väl utbildad och i hela sin längd 

 skild från den andra, två tydliga ulnarfält samt diskfältH 

 normalt (W^^. 5 — 10, Tab. II). Pronoti sidokölar svagt 

 biigtade eller nästan raka. 



