JTlera lägre djurarter, livilka sakna eller endast i ringa 

 mån besitta förmågan att sjelfva förflytta sig, träffas ofta, 

 några till och med alltid, fastade vid snäckskal, som bebos 

 af Eremitkräftor. En sådan vistelseort erbjuder dem för- 

 delen af den rikligare tillgång på friskt vatten och närings- 

 ämnen, som blir en följd af dessa kräftors rörliga lif. Ofta 

 torde de också kunna uppsnappa några smulor af kräftornas 

 måltider. Men äfven de senare synas icke hafva några ölägen- 

 heter af sina hyresgäster. De söka icke befria sig ifrån dem, 

 hvilket vore lätt gjordt genom att byta om skal, utan visa sig 

 tvärtom ofta mycket angelägna om att bibehålla dem. Det 

 är således otvifvelaktigt, att äfven de å sin sida, åtminstone 

 i vissa fall, draga någon nytta af sitt sällskap. 



I Bohuslän förekommer allmänt en svamp, Snherites Jicus 

 Osc. ScHMiDT, hvilken oftast växer på smärre af Eremitkräftor 

 bebodda skal af snäckor, t. ex. Dentalium. Eremitkräftor, 

 som höUos i aqvarium vid Kristiueberg, visade ingen benägenhet 

 att utbyta sina svampbeväxta skal mot rena sådana. 



Ett annat djur, som Eremitkräftorna gerna fördraga på 

 sina skal, är, som bekant, Hydractinia echinata Fleming. Den 

 förekommer i Bohuslän vanligen på skal af Buccinum, 

 bebodda af Pagurus Bernharduf< L., och enligt min erfarenhet 

 synes denne, om han får tillfälle att välja, framför nakna skal 

 föredraga sådsna som äro beväxta med Hydractinia. 



Slutligen må äfven erinras om den bekanta symbiosen 

 mellan Actinior och Eremitkräftor ^). Mest känd är i detta 

 afseende Adamsia palliata, hvilken icke kan lefva annat än 



') O. Hektwig, Die Symbiose öder das Genossenschaftsleben im Thier- 

 reich. Jeaa 1884. 



