4 A. WIRÉN, OM EK HOS EREMITKRÄFTOR LEFV^ANUE ANNELID. 



tillsammaus med en viss Pagunis-art, som till och mecl, da 

 den ömsar skal, lär förmå Actinian att flytta sig öfver på det nya. 



Det gagn Eremitkräftorna å sin sida kunna lia af de djur. 

 som bebo deras skal, torde i vissa fall bestå i det direkta 

 skydd mot fiender, som derigenom beredes dem. Så anser 

 Hertwig, att Actiniorna äro så eftersökta af Eremitkräftor, derför 

 att de> i sina med ncmatocyster försedda armar skidle ega ett 

 kraftigt vapen till skydd både för sig sjelfva och sina värdar. 

 I andra fall gagna de på snäckskalen fastade djuren Eremit- 

 kräftorna derigenom, att de förläna dem en skyddande likhet 

 med döda eller åtminstone orörliga föremål och sålunda göra 

 dem oiseukännliga såväl för deras fiender som äfven för det 

 rof, på hvilket de lura. Detta ilr säkerligen förhållandet med 

 Suberites ficus. Hvar och en. som varit i tillfälle att i naturen 

 iakttaga denna lilla grå- eller rödaktiga svamp, växande om- 

 kring ett bland bottcngruset liggande snäckskal, har säkerligen 

 anmärkt dess stora likhet med en af vågorna nött liten 

 sten. Och den, som f('»r första gången ger akt på den, väntar 

 sig säkerligen icke att få se en Eremitkräftas klo sticka fram 

 ur ett skenbart så ofarligt föremål. 



Det är emellertid icke blott utanpå sina snäckskal som 

 Eremitkräftorna kunna herbergera andra djurarter, med hvilka 

 de, efter allt att döma, föra en mutiialistisk, ömsesidigt befor- 

 drande sammanlefnad. Äfven inuti skalet hvser åtminstone 

 Pagurus Bernliardus L. understundom ett rofdjur af betydande 

 storlek, från hvilket den ej på minsta sätt söker befria sig, 

 ehi;ru det lefver af samma födoämnen som Pagurus sjelf, och 

 till och med med glupsk aptit deltager i alla den senares 

 måltider, utan att på något sätt hindras. Under somrarne 

 1886 och 1887 hade jag tillfälle att vid den zoologiska sta- 

 tionen Kristinebero- iakttag-a detta cgendomliffa förhållande. 

 Jag träffade nemligen då ett par gånger en med Nereis 

 facata Sav. mycket nära beslägtad Annelid, som lefde till- 

 sammans med ofvannämda Eremitkräfta i gamla skal af Bucci- 

 num och Fusus. 



På grunder, som torde framgå af den följande framställ- 

 ningen, anser jag det lämpligast att, åtminstone tills vidare, 

 betrakta denna Annelid som en ras af Nereis fucata Sav. ^) 



') Lycoris fucata Sav. 



Följande atoka Nereisforraer tillhöra säkerligen denna art: Nereis 

 fucata Blainville. Diet. des sciences nat., T. 34, Art. Néréide, p. 431: 



