BIHANG TILI, K. SV. VET. AKaD. HANDL. BANI) 14. AFD. IV. N:0 5. 13 



den utsattes för den mera våldsamma åverkan, som kunde bli 

 en iöljd af lifvet i hafsytan, och muskulaturens styrka är så 

 förminskad, att några snabba och kraftiga rörelser ej kunna 

 utföras. Djuret kan icke lemna snäckan för någon längre tid. 

 Könsdrägten skulle sålunda icke kunna vara den till nytta, 

 och dess utveckling har derför instälts i enlighet med den 

 lagen, att om ett organ ej behöfvcs eller ej ens kan användas, 

 blir det rudimentärt eller försvinner. 



iV. /. infjuilhia är lättare att igenkänna och urskilja än 

 månira som csfna arter beskrifna Nercisformer. Då det emel- 

 lertid icke är bekant, i hvilkeu grad den är konstant, eller 

 huruvida öfvergångsformer finnas, - — den omständigheten, att 

 Here förtattare omnämna A^. fiicata såsom funnen i snäckskal 

 bebodda af af P^rcmitkräftor, utan dock att angifvii någon 

 olikhet mellan dessa exemplar och hufvudformen, torde möj- 

 ligen antyda tillvaron*^ öfvergångsformer, — har jag ej velat 

 1)eteckna den som art, utan har i stället kallat den ras för att 

 derigenom betona hvad jag anser vara obestridligt, nemligen 

 att den härstammar från den ännu i tcmligcn oförändradt till- 

 stånd (jvarlefvande A. fucata. Älan har här ett exempel på 

 en arts klyfning i tvenne stammar, af hvilka den ena troligen 

 är i det närmaste lik den gemensamma urformen, den andra 

 deremot har undergått betydliga förändringar, hvilka dock 

 alla kunna förklaras såsom tillpassningar till ett förändradt 

 lefnadssätt, ett förhällande som synts mig vara tillräckligt in- 

 tressant för att motivera ett publicerande af dessa iakttagelser, 

 ehuru den zoologiska speciallitteraturens kolossala tillväxt på 

 sista tiden synes innebära snarare en varning mot än en upp- 

 muntran till smärre uppsatsers författande. 



Vända vi oss till frågan om det förhällande, i hvilket 

 Bremitkräftan och den i dess bostad inhysta masken stå till 

 hvarandra, ett förhållande som redan i det föregående betecknats 

 som en mutualistisk symbios, så är det lätt att uppvisa de för- 

 delar masken har af sammanlefnaden. Han får, utan att derför 

 anstränga sig, tillräckligt skydd och riklig näring. Svårt är 

 deremot att förstå, hvad gagn Eremitkräftan kan ha af sin 

 hyresgäst. Direkta iakttagelser visa emellertid, att denne är väl 

 tolererad. 



