Vi 



id den för några är sedan företagna sänkningen af Ring- 

 sjön påträffades i sjöbottnen vid sjelfva utloppet ett gammalt 

 kulturlager, innehållande talrika ben, delvis klufna af mennisko- 

 hand, horn, tänder, krukskärfvor, flintredskap m. m. Grefve 

 Chr. Reventlow på Finnhult har med stort nit egnat sig åt 

 tillvaratagandet och undersökningen af dessa föremål. En del 

 af de funna benen och benlemningarna lemnades förliden höst 

 till mig för närmare bestämning. Då grefve Reventlow för- 

 modligen kommer att sjelf, i sammanhang med öfriga fynd, 

 redogöra för beskaffenheten af dessa djurlemningar — och en 

 del af benen dessutom blifvit lemnade åt annan person till 

 undersökning — omnämner jag här blott summariskt de af 

 mig påvisade arterna. De utgjordes af Hjort, Elg, Rådjur, 

 Vildsvin, Oxe (tänder), Gräfling, Utter? (hörntand), Bäfver. 

 Såsom man ser erbjuder allt detta ingenting nytt eller oväntadt 

 för den som har någon kännedom om de djurlemningar, som 

 pläga bringas i dagen från skånska torfmossar. Arterna till- 

 höra ju, på ett par undantag när, ännu Skånes fauna. Snarare 

 kunde man väntat att på en plats, som tydligen under mycket 

 långa tider varit bebodd af menniskor, finna en rikare fauna 

 representerad; särskildt var den totala frånvaron af fogelben 

 bland de af mig undersökta lemningar påfallande. Skogshöns 

 och simfoeiar af olika slag ingingo dock säkert i stenålders- 

 folkets anrättningar. Men jemte de omnämda påträffades äfven 

 ett par ben, som väckte mera intresse, nemligen af Katt. De 

 utgjordes af en (högersidig) ulna och venstra halfvan af ett 

 biicken, antagligen tillhörande ett och samma individ. På idna 

 är processus styloideus af bruten; på bäckenhalfvan är främ.sta 

 delen af os ilei borta. Det är, såvidt jag vet, första gången 

 som benlcmningar af vildkatt blifvit funna i svensk jord. Ty 



