30 LÖNNBERG, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM SVERIGES CESTODER. 



Några fodringsförsök, som af mig gjordes för att kunna 

 följa Tetrarchynhiislarvens utveckling, misslyckades tyvärr alla. 

 Först användes som försöksdjur en Cottus scorpius. Den hölls 

 i ett akvarium med väl siladt vatten. Först försökte iao- att 

 förmå honom att äta ett Mytilusdjur, i hvilket jag instuckit 

 några mogna proglottider af Tetrarhynchus tetrabothrium, men, 

 underligt att säga, vägrade han att äta, ehuru försöket upp- 

 repades flera gånger och efter flera dagars fasta, och ehuru väl 

 i vanliga fall ulkarne äro att räkna bland de glupskaste fiskarne. 

 Jag tog då och införde i akvariet vatten, som var alldeles 

 öfverfylldt af Tetrarhynchusägg, så att det till och med syntes 

 grumligt eller blackigt, och jag såg tydligen hur äggen med- 

 följde andningsvattnet. Emellertid för att vara riktigt säker 

 på min sak, tog jag ett Mytilusdjur, som jag rikligen späckat 

 med mogna Tetrarhynchusproglottider, och införde det så långt 

 jag kunde med en pinsett i magen på Cottus. Men när den 

 åter släpptes i vattnet, spottade den ut det mesta. Jag hop- 

 pades dock, att vid det ena eller andra tillfället några ägg 

 skulle inkommit och stannat. Emellertid, när fisken efter en 

 månad och 4 dagar undersöktes på det noggrannaste, kunde 

 jag ej finna ringaste spår till någon cysta, förr än jag framtog 

 hjärnan, som visade sig alldeles betäckt af runda hvita sådana. 

 Men de förhoppningar, jag ett ögonblick närt, förintades genast 

 då jag under mikroskopet fann, att dessa tyvärr voro Disto- 

 mum-cystor. — Det andra försöksdjuret var en Gadus morrhua. 

 Denna blef inom kort på helt få dagar så tam, att han åt ur 

 handen, hvad som bjöds honom. Denna spakhet drog jag nytta 

 af och lät honom gång på gång förtära mytilusdjur alldeles 

 späckade med mogna Tetrarhynchusproglottider. Men efter 2 

 veckor, då den undersöktes (det var nämligen i slutet af som- 

 maren, och jag kunde ej hålla honom lefvande längre) visade 

 sjtr ingenstädes nåoon Tetrarhvnchuslarv. Samtidioft med denna 

 sistnämda experimenterade jag med 2 individer af Gadus 

 merlangus. Men efter 2 veckor, då äfven dessa undersöktes, 

 befanns resultatet lika negativt. Här, om någonsin, hade jag 

 dock hoppats att lyckas. De slukade nämligen begärligt de 

 Tetrarhynchusproglottider, som jag nedsläppte till dem i vattnet, 

 utan att jag behöfde använda något lockbete omkring. Kanske 

 att vid första experimentet jag valt felaktigt värddjur och 

 kanske att vid de senare tiden var för kort och att embryonerna 

 ej hunnit blifva så stora, att jag kunde se dem. Man kan 



