4 E. NYSTROM, OM EN MONSTROS FORM AF COTTUS SCORPIUS. 



Orsaken till detta egendomliga utseende, som ju betydligt 

 afviker från den typiska formen, der hnfvudets profilkontvir 

 bildar en svagt bågformig linie ända frän ryggfenans början 

 till nosens spets, har man förnämligast att söka i den starka 

 förkortningen af nosdelen eller ethmoidalregionen. Denna del 

 af kraniet skjuter hos Cottus-arterna i allmänhet betydligt 

 framom orbitalregionen och utgör ett nästan trekantigt, något 

 nedåtböjdt stycke, hvars öfre främre kant sluttar snedt nedåt 

 och framåt, bildande med kroppens längd-axel en temligen 

 starkt spetsig vinkel. PIos denna form deremot är den prae- 

 orbitala delen af kraniet starkt reducerad och likasom pressad 

 in emellan orbita, så att den endast helt obetydligt skjuter 

 framom orbitalranden. Dess öfre främre, eller här rättare en- 

 dast dess främre, kant har äfven erhållit en helt annan rikt- 

 ning än hos ett normalt exemplar och står nästan vertikalt, 

 eller bildar t. o. m. en något trubbio^ vinkel mot kraniets 

 längdaxel (Fig. 3), beroende derpå, att den undre, mot gom- 

 men vända sidan af nosdelen blifvit starkast reducerad och 

 tillbakaskjuten. Hela kraniets undre sida (mätt från främre 

 kanten af nosen till bakre kanten af basioccipitale) har natur- 

 ligtvis härigenom betydligt förkortats, och de ben, som bilda 

 dess basis, hafva derför vid sin utveckling, af brist på ut- 

 rymme, kommit att pressas emot hvarandra och utöfva ett i 

 kraniets längdriktning verkande ömsesidigt tryck. Parasphenoi- 

 deum och basioccipitale hafva således skjutits emot hvarandra, 

 och till följd häraf har å ena sidan det förstnämda benet er- 

 hållit en svagt S-formig böjning (Fig. 3 a), å andra sidan 

 hafva de båda benen blifvit uppresta emot hvarandra, så att 

 emellan dem bildats en nedåt öppen vinkel (Fig. 3 b). Hjärn- 

 skålen kommer härigenom ej att såsom vanligt hos fiskarne 

 ligga i samma linie som kraniets främre del, utan har blifvit 

 riktad något uppåt, hvarigenom det främre partiet eller, om 

 jag så får säga, ansigtsregionen kommer att till en del ligga 

 under densamma, ungefär såsom förhållandet är t. ex. hos 

 däggdjuren. Dessutom är hjärnkaviteten äfven betydligt sam- 

 mantryckt och i förhållande till hjärnans och kraniets storlek 

 långt mindre än hos ett normalt exemplar, så att hjärnan nä- 

 stan helt och hållet uppfyller dess hålighet. För att utrym- 

 met dock ej skulle blifva allt för trångt, har å ömse sidor om 

 hjärnskålen bildats tvenne större utbugtningar, vid hastigt på- 

 seende något erinrande om ett par buUae osseas och betäckta 



