BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 14. AFD. IV. N:0 10. 5 



framtill af ossa prootica, baktill af ossa exoccipitalia. Dessa 

 ben synas likasom de öfriga, livilka täcka hjärnskålens sidor 

 och bas, hafva rönt inflytande af det trånga ntrymmet, i det 

 de blifvit mer eller mindre tillbucklade, och tillika hafva de 

 särskilda benen till större delen sammanvvixit med hvarandra, 

 så att några tydliga gränser dem emellan i allmänhet ej kunna 

 urskiljas. Ossa epiotica och pterotica äro fullkomligt samman- 

 smälta, och den grop, som eljest alltid förekommer emellan 

 dessa båda ben, är här knappast märkbar. Det ifrån epioti- 

 cum utgående, utåt och nedåt riktade utskottet saknas också 

 helt och hållet, hvarigenom kraniets bakre del synes mera 

 jemn och tillplattad. 



Högst betydliga äro äfven de förändringar, som öfver- och 

 mellankäksbenen undergått till följd af nosdelens reduktion 

 och det förändrade läge, de derigenom kommit att intaga. 

 Mellankäksbenen hafva nemligen här en helt annan riktnincf 

 än hos den normala formen, i det deras öfre (hos ett normalt 

 exemplar rättare främre) kant (Fig. 1, 4 och 8 a) här ligger 

 nästan horizontalt och såhmda bildar en temligen skarp vinkel 

 mot hufvudets främre profilkontur, i stället för att såsom van- 

 ligt utgöra raka fortsättningen af densamma (jfr Fig. 6 och 

 Fig. 8). En annan olikhet i så väl mellan- som öfverkäks- 

 benens ställning består deruti, att de ej äro riktade snedt 

 bakåt och nedåt, utan stälda nästan transverselt i förhållande 

 till kroppens längdaxel (Fig. 2). 



Mellankäksbenen bestå, såsom bekant, af tvenne mot hvar- 

 andra vinkelräta skänklar, en vertikal och en horizontal (här 

 till följd af deras ställning rättare benämda en longitudinell 

 och en transversell). Den horizontala (transversella) grenen 

 (Fig. 2 och 4 b), som bildar främre munkanten och bär tän- 

 derna, visar i hufvudsak samma utseende som hos en typiskt 

 utvecklad individ, då deremot den vertikala är något om- 

 bildad. Denna del af mellankäksbenct (Fig. 4 a), som här 

 kommer att ligga nngefiir i kroppens läugdriktning, består 

 såsom vanligt af tvenne grenar, en yttre bredare (Fig. 4 a') 

 och en inre smalare (Fig. 4 a'), hvilken senare lägger sig in- 

 till den från motsatta sidan och med sin öfre del är förenad 

 med det underliggande mellankäksbrosket. Dessa begge gre- 

 nar äro hos denna individ något kortare än hos ett normalt 

 exemplar, och den inre visar dessutom den egendomligheten, 

 att den ungefär vid midten är böjd i en stark båge iippåt 



