BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 14. AFD. IV. N:0 12. 13 



mellan ströming och sill i medeltal, som ock att afkomman 

 af den s. k. vårsillen och kustsillen skiljer sig frän höstsillens 

 och oceansillens afkomma; men skillnaden består, så vidt kändt 

 är, endast i medeltalen och säkerligen endast så länge den 

 geografiska åtskillnaden består. 



Huru härmed än förhåller sig, säkert är, att de af Heincke 

 •antagna tre sill-varieteterna, hvilka han kallar A, B och C, 

 äro tydliga uttryck för särskilda åldersskeden. Utvecklino-en 

 har gått från C, hvars karakterer äro, såsom Heincke säger, 

 en blandning af karaktererna för A och B; och den sistnämnda 

 varieteten företräder det utvecklingsskede, i hvilket ryggfena 

 och bvikfenor flyttat sig längst fram för att sedermera, i en- 

 lighet med den här ofvan påpekade regeln för utvecklingen, 

 åter ffytta sig bakåt till den ställning, hvilken de intaga hos 

 Heincke's varietet A. 



Om lektidens betydelse såsom karakter för sill-varieteter 

 eller raser har jag redan en gång ^) yttrat mig med hänvis- 

 ning till de för lektiden antagligen bestämmande faktorer: 

 »1: sillens ålder, 2: födans riklighet, 3: vattnets temperatur, 

 4: vattnets salthalt.» Nyligen har Petersen (Vid. Meddel., 1. c.) 

 behandlat denna fråga och kommit till samma resultat: »jeg 

 anser kun >^Vaarsildene» for yno-re Individer», säo-er han, »der, 

 naar de blive o-amle, forandre Legetid 02; til Dels Form o^ 

 blive til Efteraarssild.» 



Då vi nu sett, huru de anförda skillnaderna mellan olika 

 sorter sill slutligen utjemna sig — och praktiskt yttrar sig 

 detta resultat deri, att ingen konstant karakter för de antagna 

 varieteterna eller raserna kunnat upptäckas — , återstår blott 

 det antao-ande, att icke heller den geografiska åtskillnaden är 

 tillräcklio-t skarp för att åstadkomma en fuUständio- söndrino- 

 i varieteter eller raser. Sillen är en vandringsfisk, ej mer än 

 jindra sådana bunden vid bestämda lokaler inom sitt utbred- 

 ningsområde. 



Söka vi ett centrum för detta område, komma vi till ett 

 resultat, som i viss mån påminner om den gamla Andersonska 

 teorien. En linie, som innesluter Hvita hafvet, nordligaste 

 Norge, Island, Newfoundland, Canadas och norra delen af 



') Berättelse till Civilministern, 24 April 1878. 



