Om en ovanligt stor Jdtlegryta. 479 



hos vagskval{»et inuli sjelfva hnlan galt frän Söder ät Wesier. 

 Längst ner i bollen är sllpoingen af berget fiaare än i den öfre 

 dcleu. Den weslra balfva brädden af hälaa är helt skar|>, liksom 

 om eo öfverliggaade del af berget längs eficr någoa lillfållig lossna 

 blifvlt bortförd, så att den ursprungliga kanieu uu mera ej synes. 



Enligt hos ailmosen i orten gängse berätielse skall grytan 

 från urminnes tider hafva varit fslld lueJ sien till nära 2 aluür 

 från öfre brädden, men for några ar sedan bade omkring 1 a 2 

 cubikfamnar sten dcrifrän blifvlt uppkastad, ulan alt det kunde 

 uppges af bvilka det skett. Den ännu qvarliggande fyllningen be- 

 stod af mer eller mindre afnötte stenar, sa hardt hopkiltade med 

 stenslamm och sand, att efter berättelse af Berg-Cadetleu ^^ esiling, 

 som hade uppsigt öfver tömningen, endast hell liicl i sender kun- 

 de med jeinstör lossas. £n stor sten af onikiing 3 Skeppunds vigt 

 befanns ulaö all nötning och hade sannolikt sedoare inkommit, en 

 annan af omkring lika storlek låg på botten och har af den min- 

 dre rullsten lidit betydlig afnötning å kanter och hörn, men var 

 innu ej fidlkomligt rund. Infallandet af denna sten torde vara or- 

 saken till den besynnerliga omständigheten alt hålan i bottnen ge- 

 nom de bägge urgröpuingarne liksom delat sig. Ganska många af 

 rullstenarne hade en vacker platlrvckt sj.hteroidisk form af sä olika 

 storlek, att de kunde väga från 1 lod till 1 Lispund och deröfver. 



I anseende lill storleken af denna håla trodde jag, innan den 

 tömdes, alt den genom någon spricka eller uislipning kunde hafva 



