Om C« oranligl sior Jdllegryta. 481 



Au dcii alliuänna Rullsteus-flodeii veikat nnxkci djujiaic 

 iiitindcr iiärvaraode hafsyia än man skulle förmoda, svues af eu 

 observ.itiDii, iilllàllig;lvls pjovd a Degeiön ej låugt fråu Helsiu^fors. 

 A dcuna holme halva liera Jeinaulediiinj^ar tid efier aunau LliiVit 

 funne, som likviil hiuils icke utfallit arbelsvärda. A en äng, ej 

 långt frfin det ställe, der fordom eii Blyglausaulcduîng va;it bear- 

 Letad, anlvder conipassen en sandad malmstock, så mycket betyd- 

 ligare, som verkan â magucten är ganska stark, ehuru fast berg 

 först aulräffas på 10 idl 20 alnars djup uuder jordytan. För att 

 åtkomma och luidersöka denna raalmstock, ulan att från uå^ot 

 närgränsande berg göra en kostsam sänkning och orldrifning, lät 

 jag sisilednc sommar å ell ställe, der jordlagret ej var mer än 10 

 alnar djupt, nedsänka ett plankschakt, för att kunna åtminvStoue 

 genom uågra skott utröna bergarten. Man lyckades verkeligcn tömma 

 schaktet, ehuru del sänktes l"enom ett till stöne delen dyagti"t 

 jordlager, hvarefier ett skott, under det vattnet med mycket besvär 

 afhölls, biet spräugdt. A de upptagne stenarne sågs, på sådana 

 stvckcu som formerat bergels yla, läror efter Rullsteus-flodeu, lika 

 tydliga som om de nyss förut varit dragna *). Tyvärr kunde schak- 

 tet icke länge hfillas öppel, och det blef fvlldt iuuan jng, som för 



*) I allmänhet ser man tydligast ISrorne S sâdane berg, som varit täckta 

 med jord. PS de liögsta spelsarne liar ofta atmospli.t-rens inverkan för- 

 stürt den j'ttersta ytan; man finner likväl 13rorne slinidom fill ocli med 

 pä de hugsta Rai>aki\vi-bcrgen i Wiborgs Lin, som eljest sä lätt lurslö- 

 ras senom luftens inverkan. 



^ 61 



