520 Gu s T. GJBR. I/.lLLSTPÖSf 



^nan vid dess racdcUtiad, Lvnrtii! dcuoa urälJriga Bvg^uad, Lcla- 

 gca codäst uugefär 40 aloar ifrâa vallncl, är särdeles ldni|<lig (se 

 yeteruk. Acad. Halldi, fvr år J751, sid. 2\9 Jö/j.;. Resuliaierue af 

 denna afvägnlug blefro sädaoa, all de, jemförda med den Cclsiao- 

 ska valteominskaiogs-rpaiillteleu, och med (oruisjlluingea, alt denna 

 saukniiig i fôrb^llande ull iideo geuom sekler lika fortfaiit, genom 

 de orimligheier IjTariUl de ledde, synnerligen väl passade och äfven 

 af framlidne Biskopen D:r Browallius (i dess Betänkande om 

 vcätenminsiningen, Stockh. i755j omsUiudcligen begagnades till 

 all vederlägga deo uppgifoa Talienminsknings-Iivpolbesen. Gado- 

 lin bade t. ex. ibland annal fuonil, all sicnlägguingeu i ylire port- 

 giingeo liil Sloilel då (l'ôOj låg 7 fol 4 tum öfver bafsytau, ocU 

 bade, efier Celsianska beräkningen, borJl 190 ar tidigare, då Ko- 

 mmgcn i Sverige Johas UI bebodde Sloiiei, ligga I fot 1 tum 

 under valtenvtaa, bvilkea omslanJigbct nalurbgt>-is bade hindrat 

 Konunseu att torrskodd inkomma i Slottet. 



Då fureniiiunde äldre valtenstånds-märkeD i sednare tider 

 bbfvil granskade, bar det bcfuutiils, att den apparenta vallcusank- 

 ulugen i Botmlska Viken, eller den verkliga, böjningen af dess 

 slränder^ på dco vestra sidan ifrån Tomcå till Stockholm, och pä 

 den ö»lra till trakieo af \\asa, nära nog uppgår till dcu af Cel- 

 sius funna (jvantiieieu, nemiigea 4\ fot for 100 år (se Uiversien 

 N. Liuocronas j-imnàrkningar och uppgifter rörande vailen- 

 rniasLidngen vid Sveriges Kuster, samt Öfverste-Lleutenanlcn C. 

 P. liailslröms tillägg tiil dessa anmärkningar, i fet. Acad. 



