546 Fre DR. ffirn. Pippisg 



Gustaf Adolf i falt aren 1614 och 1615 till JogerroanlaDd, Esi- 

 laod och Liflaodj ock den uppniärksaniLet Lau redan da skäukt 

 åt allt hvad som aogick isvnoerhei Rcligiousäreodcroc i dessa laod- 

 skap, förenad med dco skicklighet au ordna Kvrko-augeligeuheier- 

 ne, braraf han sedermera såsom Biskop aflagt så många och ut- 

 märkta prof, föranledde utan Ivifve! Konungen art åt honom an- 

 förtro det vigtiga nppdrag, att närmare undersöka Församliogantes 

 tillstdnd i Sveriges nvss nämnde Östra Proviucer, hrilket han p3 

 en Visiiaiionsresa år 1027 fullgjorde, så Tidt omständiglieteme med- 

 glfvo, af h>-ilka han hiodrades att sträcka sine åtgärder längre än 

 något litet uiora Rcval och dess S<ifL YiJ dessa tOlljIlen togs vä- 

 gen till någon del genom Finland, med htilket således äfven be- 

 kantskap gjordes. Då frågan om delta lands förseende med ett 

 Universitet uppkom, hade ock Rådbeck i i nitiska omsorger for 

 undervisnings-anstalteme 1 sitt Stift redan burit så vackra fmkter, 

 alt de icke kunde annat än öka förtroendet lill hans vishet och 

 erfarenhet hos alla, som sträfvade till lika måL Såsoui L^man öf- 

 ver Wesimanland och Dalarne hade Grcfve Brahe säkert iuhemtnt 

 tillförlitiigare kännedom om förhållandet, än någon annan; och 

 hvar fanns då någon närmare och på en gång skickcligare att gå 

 honom tillhanda med råd och dåd angående Pmlands bchof af 

 högre själsodling, än Biskopen i V^esleIas? Samma angelägenhets 

 nitiske befordrare. Biskopen i Abo Isaac Roihovins, stod tro- 

 ligen ock ända ifrån sin tjensleiid såsom Pastor i Nyköjung i nä- 



företett ett skönt prol ai hvad Finnarne härigenom mnnit och tillika 

 ett mera talande beri» af erkänsla, än alla loford. 



