Om gamla vigter, m. m.. funna i Finska Lappmarken: 739 



lägsnare håll, lorde det pälräffas på uärmare. Den urgamla Ryska 

 vigtseuheten Solotnik är = 4,266 grammer, ocli öfverskjiiler således 

 den ofvaa fuuna vig'senlielen med eudast 0,046 gramm. Om man 

 då tager i beräkniDg vigternes sannolika nöining , blir deras öfver- 

 eusstämmelse med Ryska Soiotuiken så fullkomlig, som man i dy- 

 lika fall torde kuuna föryänla den. Efter all sannolikhet synas så- 

 ledes i fråga yarande yigter Lafya ursprungligen kommit ifråa 

 Ryssland. 



Den härtill börande Vågen, der trådarne, hyarå Skålarne 

 hängt, yoro förlorade, men dem jag med nya ersatt för att hålla 

 det hela lillsamman, förråder sin tillyerkares okunnighet om hvad 

 till åstadkommande af en qvick våg väseudtligen hörer. Ehuru 

 nemligen hvardera armen ej är läugre än 2j'jy Svenska decimaltum 

 (0,3 cenlimetrer), af hvilka ock den ena genom vägningsförsök be- 

 finnes vara lilet kortare än den andra, finnes Balancens uppbäng- 

 uingspunkt vara belägen 2,S linier {ß,o millimetrer) högre än linien 

 mellan skålarnes upphängningspuukler, hvaraf en särdeles tröghet i 

 detta apparat varseblifves. Deraf är en följd, att om man i ena 

 Skålen inlägger vigterua N:ris 1, 2, 3, 6 och 9, utgörande lill- 

 sammans 102,103 grammer, och i den andra N:o 10, hvars vigt 

 är 100,315 gramm., så visar vågen ingen skillnad, ehuru denna 

 dock är 1 ,788 grammer, hvarföre den ofvan funna afvikelsen från 

 fullkomlig öfverensstämmelse mellan vigierne inbördes ej kunnat 

 med denna våg varseblilvas, och vigteruc alkså kunnat såsom in- 

 bördes fullt riktige och brukbare användas. 



