Misceller om Vulkanen JtUna, 75 1 



förspörja samma käosla i bud och har, äfvensom derjenile svindel 

 ocli sedan han stadoat pa samma pimkt som Vägvisaren, fortfor 

 det sä oafhrutet iör dem begge. Emellertid höll äfven deo andra 

 Resanden på alt ifrån ett nfigot skiljdt håll, ehuru ännu på afstånd, 

 nalkas de öfrige. Desse ropade åt honom att skynda sig och vin- 

 kade dervid med händerne; men under h var je af dessa rörelser 

 öfvergick det jemnt fortsatta, och af ropet icke förändrade, hvä- 

 sandet i ett eget hvlsslande, sa starkt, att denne tredje hörde det 

 på afstånd ganska tydligt, ehuru han acnu icke kände till nagon- 

 tins annat. Händelsevis kommo de vid silt vinkande att äfven vi- 

 hrera med fingrarne, och mi hörde de till sin förvåning hurusom 

 det hvisslande ljudet öfvergick till verkeliga tonmodulationcr, hvil- 

 ka väl voro något oregelbundna, men ej oangenäma, utan liknade 

 nära uog toner af yEolshar[>a. Detta bemärkte nu äfven den an- 

 nalkande nyssnärnnde tredje vandraren, och först när han kommit 

 på några steg nära de andra , greps sluleligen äfvtn han af samma 

 affeciloner i hud, hår och känsel som de förre. Men kort derpa 

 utbröt ett redan en liten stund förut hotande oväder, med starkt 

 hagel, hvilket satte en gräns för de Resandes ytterligare undersök- 

 ningar af saken. — Att nu skildrade phaenomener äro uttryck af 

 Eleclriciiet i Luften under en viss form, i vissa strömmar och 

 sträckningar, synes vara oivifvelakligt; men den närmare beskaffen- 

 heten deraf kan naturhglvis , i grund af de få fragmentariska iagt- 

 tagelser Gemmellaro, så mycket jag känner, hitintills härom sam- 

 lat, äanu icke bestämmas. Sannolikt synes dock vara, alt nämnde 



