752 1- 11- -w o .v / 



pbœuonicn är i sloil dclsamma som, cnligl nyligen gjord uppläckl, 

 i småtl fùiclcr sig i ångmacliincr: nauiligcn att, då slarkl sam- 

 luantnckl vatlcuånga ßr tillfalle all liasiigl ulvidga sig, stark E- 

 Icciricilel iippkoniuicr. Ångans utrusande från ^inas krater var 

 Sifoljdi af saojiua elcctriska pha-iioiucn, som den ifrån ångkillelu 

 ut»la|>iiia saiuraantrjckia ångan \isar, och denna liklicl i fmliul- 

 Ludel synes glfva Genimellaros nu anförda Leräliclse ett luigt ve- 

 (enïkanligl intresse. Ilagcl-ovadrel synes ock varll föroi-sakadt af 

 saninia Eleclricilels jull>lnnde, och kiindi är, alt en hagelskur lå- 

 ler genom ett hväsandc buller redan jiå långt håll furniarka sig. 



2. Om Vullcanens skugga i ih-.s.i egen dimstsphcer. — 

 Denna forcieelse har visserligen redan fuint af Resande hlifvit be- 

 märkt : men torde dock lortjcna alt hiir något omnämnas. Jag ha- 

 de frjrclagit färden till Bergets spets en dag i Juni månad, vid 

 ett ovanligt vackert, klart och Ingnt väder: — äfven deruppe var 

 Jufien sednare mot aftonen lerameligen lugn, med undanlag af den 

 \id kratern, der stormbvirdar mest alliid kännas, — himlen var 

 molnfri, på några svaga, b vita strimmor när långt österut, och 

 Jiade sin vanliga sydländska klarhet, — icke heller kunde några 

 dunslmassor oärmast bergels sluliningar, än mindre högre upp i 

 luften, (örmäikas. Emellertid inlrädade, all, när solen hade sänkt 

 sig till några grader (10 à I."}*) nära mot horisonten, småning^oni 

 i luftrymden |)å A ulkanens frånsida utbildade sig en |iyramidaUsk 

 skuggestall. Denna var i hörjan ganska otydlig, både till färg och 

 coulourer; men i >aiiima mun solen sjönk, blefvo de.ssa allt mera 



