

JL/à Finska Vctenskaps-Soclcteten vid sin första stiftelse uppgjor- 

 de sina stadgar, skedde det endast provisoriskt. Societcten ville ej 

 för alhid Linda sig vid lagar, om bvllka det var att förutse, att 

 de af erfarenheten, denna enda, stora lagstiftare, skulle snart nog 

 på ett eller annat vis modifieras. Också liar den korta tidrymd, 

 hvarunder Societetea varit i verksamhet, utvisat behofvet af åtskil- 

 liga tillagg i dess Statuter. Dessa behof hafva i allmänhet varit 

 angeniinia att efterkomma. De hafva varit förhoppningsfulla tecken 

 och förebud af Societeteus uppblomstrande lif och framåt siriifvan- 

 de verksamhet. — Ett enda af de beslut Vetenskaps-Societeten 

 under årets lopp tillagt tdl sina Statuter, har dock varit förest-af- 

 vadt af en lika så oväntad, som bitter och nedslående nödvändig- 

 het. Delta beslut är, att på Socletetens årshögtid en kort teckning 

 bör framställa hvarje under det förflutna året hädangången Leda- 

 mots lefnadsöden och litterära verksamhet. Det är detta beslut, 

 som i dag föranleder mig att här uppträda. Det blef min lott att 

 första gången upjjfylla en så sorglig pligt; jag önskar alt det måt- 

 te vara länge, innan Finska Vetenskaps-Societeten åter nödgas utse 

 någon, för alt fullgöra ett dylikt åliggande. 



Jag önskar del — jag ville hoppas def, men när, när vå- 

 gar man väl öfverlemna sig åt etl sådant hopp, då icke engång 



