kaii&ke uoJcr lifvcis sorl aldiig kunnat göra sig furstådda eller ens 

 Leuiarkln. Dessa röster tillhöra \ctenska[>siiianueu, liitikarcn, koust- 

 QÖren. Alla, iner cllci' mindre freinliogar på jorden, lefcle de ej 

 med sin samtid; huiu kunde de da du med den! Dem galler ej 

 eficrverldeus, om oiau så far säga, förnäma glömska ; den måste 

 anuu lära ai dem, ocb lärjungen glömmer ej så lätt den alfvarliga 

 och öfverlä^sna Mästaren, hos hvilkeu han måste gä i skola. 



Men fidlmakten på detta Mästerskap infor efterveilden köpcs 

 endast genom en sträng pröfuing, hvarvid den enskildes för lifvet 

 och samtiden så viglîga och aktningsvärda goda vilja och redliga 

 bemödanden ej mera komma I betraktande. I slika detaljer kan 

 denna pröfuing ej inga, den måste beclömma allt sununaiio pro- 

 cessu, efter facta och resultater. Endast de fullmognade frukternc 

 blifva räknade; de halftulvecklade förkastas, huru skön än deras 

 blomning må hafva varit, och än mindre ransakar denna jiröfuing 

 angående en sådan förtvinad frukt, hvad som kunnat hämma den 

 i sin växt, antingen egen bristande lifskraft eller en omild sols 

 långsamma eller en frostnaiu korta men häftiga inflytande. 



Denna synpunkt skänker en hög betydelse ål Velenskaps- 

 Societetens beslut, att på dess årsdag en teckning bör framställa 

 livarje under årets lopp hädangången Ledamots litterära verksamhet. 

 Med denna framställning vidtager nemligen den bädangångnes ef- 

 teruerld och desa pröfuing begynner. 



