BIHANG TILL K. SV. VET-.ÄKAD. HANDL. BAND 26. AFD. IT. N:0 11. 7 



genom större oregelbundenhet i formen, tunnare skal, mindre 

 af satt trubbigare spira, oftast tydligare nafladt skal o. s. v. 

 Öfvergångsformer finnas mellan de från södra och norra Öster- 

 sjön. Öfvergångsformer mellan typiska baltiska L. stagnalis 

 och sådana, som lefva i de stora insjöarne, äro afbildade å 

 fig. 12, 13, 14 och 15 från det svagt salta vattnet i Gamleby- 

 viken, och från Stockholms inre skärgård. En mellanform 

 mellan de kort- och långspirade sötvattensformerna är 19, 

 från en för vågsvall tämligen skyddad strand af Vettern 

 vid Vadstena. N:o 10 är en under gynsamma förhållanden 

 utvecklad saltvattensform från en mar på Ingarö i Stock- 

 holms skärgård. N:o 23 äro en fuUväxt och en unge af en 

 Limneaform från Ifösjön. 



Ä taflan II äro afbildade former af L. ovata. Många 

 olika former af detta variationscentrum förekomma i smärre 

 sjöar, åar, bäckar, källor etc. Då de yttre förhållanden, som 

 på dessa lokaler inverka på snäckskalens bildning, måste anses 

 vara betydligt olika dem, som verka i Östersjön, liksom dem, som 

 påverkat molluskerna i Ancylussjön, har jag liksom vid L. 

 stagnalis ansett lämpligt att här hufvudsakligen till jäm- 

 förelse upptaga former från de större insjöarne. N:o 25, 26, 

 27, 28, 29 och 30 äro från Vettern (Hjo), Vettern (Häst- 

 holmen), Ringsjön (Skåne), Storsjön (Frösön), Storsjön (Öster- 

 sund) och Locknesjön (Jämtland). De skilja sig från de fiesta 

 former från polar, mindre sjöar o. d. lokaler genom ett fastare 

 skal, mindre storlek, större bukighet, oftast mindre spira o. 

 s. v. De afvika från dem ur Ancylusailagringarne (1, 2, 3, 

 4, 5) genom större hulcighet, i allmänhet genom större storlek, 

 mindre utdragen och mindre afsatt spira och mindre Iwnvexa 

 vindningar, slätare sJcal o. s. v. Formerna från de stora söt- 

 vattenssjöarna äro alltid olika dem från Ancylussjön, men 

 olikheterna äro ej alltid fullkomligt desamma, då former från 

 olika insjöar kunna vara ganska afvikande från hvarandra. 

 N:o 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 äro typiska Öster sjöformer 

 från Gotland (Xärs sn.), Gotland (Tofta sn.), Gotland (Visby), 

 Äland, Gotland (Hoburgen), Öland (Borgholm), Estland, Sven- 

 ska högarna och Dalbyö (Södermanlands skärgård). De skilja 

 sig från sötvattensformerna 25, 26, 27, etc, därigenom att de 

 äro mindre biikiga, hafva mera afsatt spira, konvexare vind- 

 ningar, skrofligare skal etc. I genomsnitt öf verensstämma där- 

 emot dessa former nära med dem från 'Ancylussjön. N:o 15, 



