BIHANG TILL K. SV. VET-.AKAD. HANDL. BAND 26. AFD. IV. N:0 11. 11 



Den jämförelse jag gjort mellan recenta Limneor från 

 Östersjön och från åtskilliga sötvattensbäcken samt fossila 

 från Ancylussjön tyckes tala emot den uppfattningen, att 

 vattnet i Ancylussjön varit fullkomligt sött. Möjligt är, 

 att vattnet likväl varit mindre salthaltigt än nu i Öster- 

 sjön, eftersom sötvattensmollusker, äfven icke Limneor, före- 

 kommo allmänt äfven vid Gotlands kuster. I Ancylusaflagrin- 

 garne har man, som bekant, ej funnit några rester af hafsmol- 

 lusker. Denna senare omständighet skulle möjligen kunna 

 förklaras så, att Ancylusaflagringarne härröra från ett in- 

 vandringsskede, under hvilket Östersjön, ehuru med svagt 

 salt vatten en tid hyst uteslutande (med undantag af relict- 

 former från glaci altiden) en söt vattensfauna. Att vi hafva flera 

 relictformer i Östersjön än i Vettern och Venern finner äfven 

 sin förklaring i antagandet, att Östersjöns vatten under An- 

 cylustiden varit något salthaltigt. Då klimatet förbättrades 

 efter istiden och möjliggjorde en invandring, hade sötvattens- 

 molluskerna otaliga invandringsvägar från öster, söder och 

 sydväst, under det saltvattensmolloskerna hade blott en eller 

 par, säkerligen för många ömtåliga larver på grund af hydro- 

 grafiska förhållanden mycket svårpasserbara. Sannolikt är 

 därför att hafsformerna hufvudsakligen invandrat såsom ut- 

 bildade individ. Troligt är att utbredning och invandring 

 af djurformer i och till Östersjön i hög grad äfven betingas 

 af andra faktorer än ökning och minskning i vattnets salthalt. 

 Sålunda är Balanus improvisus utbredning egendomlig. 

 Den är vid svensk Östersjökust blott iakttagen i Södertelje 

 kanal, där den först uppmärksammades af de Geer, äfvensom 

 på några platser i skärgården utanför denna kanal, såsom 

 vid Stensnnd och Abykvarn. I kanalen förekommer den i 

 otroliga massor ända upp i Maren, den sjö, som delar kanalen 

 i tvenne delar. Balanus improvisus är för öfrigt i Östersjön 

 tagen vid Helsingfors, vid Estländska kusten och i det Bal- 

 tiska hafvets sydvästligaste del. Den har sålunda en utbred- 

 ning, som visar hur försiktig man måste vara, när man skall 

 bedöma inflytandet af olikheter i vattnets salthalt på en djur- 

 forms utbredning. 



