4 ANDERS HENNIG, FAUNAN I SKÅNES YNGRE KRITA. 
hvilket tillfälle också lemnades en afbildning af densamma. 
Enligt DeEsor's diagnos är arten »treés rugueuse å scrobicules 
trés enfoncés; elle se distingue entre tous les Cidaris par les 
granules irréguliers de ses öda scrobiculaires». 
D'ORBIGNY citerar år 1850! denna form från Vigny, La- 
versine och Faxe. 
Ar 1863 beskrefs och afbildades Cidaris Forchhammeri 
ånyo, denna gång af CorrraAv,” alltjemt under samma namn 
och med samma omfattning, som den ursprungligen erhöll. 
Med FiscHER-BENZON's arbete öfver étage danien 1 Dan- 
mark? inkom namnet Cidaris Forchhammeri i den Skandina- 
viens danien behandlande litteraturen.? 
Af MEUNIER? anföres Cidaris Forchhammeri, DES. såsom 
särdeles karakteristisk för calcaire pisolitique i Pariser-bäc- 
kenet och på samma gång för étage danien vid Faxe. 
Sedermera inflyter denna samma uppgift om förekomsten 
af Cidaris Forchhammert, Des. i Norra Frankrikes och Dan- 
marks yngsta krita i de vanliga handböckerna för paleonto- 
logi och geologi." LAPPARENT angifver dock (loc. cit., pag. 
1170) den i calcaire pisolitique förekommande C. Forchham- 
meri såsom identisk med C. Tombecki, Des. 
Redan i April år 1878 kunde nämligen MUNIER-ÖHALMAS” 
i Société Géologique de France uttala den satsen, att den af 
DEsorR under namnet Cidaris Forchhammeri beskrifna formen 
sönderfaller i två väl skilda arter, den egentliga C. Forch- 
hammeri, som skulle vara karakteristisk för korallkalken vid 
Faxe, och OC. Tombecki, DEs., den i calcaire pisolitique före- 
kommande. 
Senare under samma år, 1878, upptager CortEau? detta 
uttalande af MUNIER-CHALMAS och kallar formen från Nord- 
1 Prodrome de Paléontologie, IT, pag. 295. | 
2 Paléontologie Francaise, Terr. crét., Tome 7, pag. 324, pl. 1078 och pl. 
1079, fig. 1—3. 
3 Ueber das relative Alter des Faxekalkes, Kiel 1866, pag. 18. 
1 LUNDGREN, Paleontologiska iakttagelser öfver Faxekalken på Limhamn, 
Lunds Univ. Årsskr., Tome 3 pag. 3. 
List of the fossil faunas of Sweden, III, pag. 8. 
SCHLÖUTER, Zeitschr. d. deutschen geolog. Gesellsch., 1897, pag. 36. 
2 Géologie des environs de Paris, Paris 1875, pag. '67 och 69. 
vi STEINMANN-DÖDERLEIN, Elemente d. Paläontologie, Leipzig 1890, pag. 126. 
KaAYSsSER, Lehrbuch d. geolog. Formationskunde, II, Stuttgart 1891, pag. 279. 
LAPPARENT, Traité de Géologie. II, Paris 1893, pag. 1180. 
7 Bull. de la Société Géolog. de France, Sér. 3, Tome 6, pag. 393. 
3 Description d. Echinides de calcaire grossier de Mons, Mém. couronnés 
et Mém. d. savants étrang., publ. par VAcademie R. de sciences de Belgique, 
1878, Tome 42. 
