26 AURIVILLIUS, OM HAFSEVERTEBRATERNAS UTVECKLINGSTIDER. 
dessa former aldrig under den blidare årstiden visa sig iyt- 
lagren. Trots detta kunna dock dessa egentligen arktiska 
former med ännu mindre skäl än de nyssnämnda (Calanus 
finmarchicus, Pseudocalanus och Temora) sägas vara endoge- 
netiska i Skagerak. Ty i betraktande deraf att denna art, 
jemte andra exklusivt arktiska, uppträder i Skageraks ytlager 
vid den årstid — Jan., Febr., (Mars) —, då ett inflöde af 
arktiskt vatten, med all sannolikhet kommande från N.W. 
genom »Jan Mayen-rännan», eger rum i Nordsjön—Skagerak! 
och då skäl saknas för det antagandet, att dessa härleda sig 
från den fåtaliga stam, som finnes på djupet, så torde denna 
senare få anses hafva uppstått just genom dessa årliga in- 
strömningar af arktisk plankton och likaledes årligen i större 
eller mindre grad rekryteras genom sådana individer, som 
vid ytvattnets uppvärmning på våren sänka sig ned i djupare 
vattenlager, der de finna en temperatur och en salthalt, 
som närmast motsvarar det arktiska vattnets. Att de der 
bevisa, att de der funnit gynsamma fysikaliska förhållanden, 
men kan deremot icke lemna förklaring öfver det massvisa upp- 
trädandet af arktiska former i Skageraks ytlager under vinter- 
månaderna. 
Labidocera Wollastoni LUBBOCK. 
I fråga om denna forms utveckling kan endast anföras, 
att spermatoforbärande honor iakttagits i September. Då 
arten till sin härkomst är sydlig och den införes i Skagerak 
med jutska strömmen blott från Juli till Nov., så är det 
osäkert, huruvida yngre former 1 större mängd inkomma, åt- 
minstone till kustområdet. 
Anomalocera Patersoni TEMPL. 
Juniores uppträda från Juli till Febr., dock, liksom adulti, 
hufvudsakligen på öppet haf; de hafva erhållits i ett ytvatten 
af 2” till 19.8 temp. och 29 9/oo till 30 9/oo sälta. Sperma- 
toforbärande honor hafva iakttagits i midten af November. 
1 Ett otvetydigt bevis för att ett dylikt inflöde faktiskt eger rum lem- 
nas af Clione limacina, som, enligt C. A. HANSSON, i Februari 1884 i så 
stor ymnighet visade sig i Kosterfjorden, att den allmänt förtärdes af sillen, 
och som likaledes af förf. iakttogs vid mynningen af Gullmarfjorden i Januari 
1896, men deremot under alla de år planktonundersökningar fortgått, aldrig 
iakttagits på andra årstider i Skagerak. 
