52 AURIVILLIUS, OM HAFSEVERTEBRATERNAS UTVECKLINGSTIDER. 
under den mörkaste delen af året och Skageraks kallaste 
period (Jan.—Mars [April]. Då flertalet af dessa i regeln 
lefva i omedelbar närhet af vattenytan, så kan fortplantnin- 
gens tidigare inträde hos dem än hos grundvattensformer 
bland bottendjuren förklaras antingen af solljusets och vär- 
mens tidigare inverkan på de ytligaste vattenlagren än på 
något djupare liggande eller ock genom en större eurytherm 
tendens hos de förra än hos de senare. 
Ett andra svar på den framstälda frågan måste således 
blifva: För de i Skagerak endogenetiska djurformerna — vare 
sig de tillhöra botten- eller planktonfawnan — utöfva de årliga 
vexlingarne i ytlagrens lydrografiska förhållanden, men isynner- 
het i temperaturen, ett bestämmande inflytande på tiden för 
fortplantningen. 
Hvad vidare de (utvuxna) allogenetiska djurformerna be- 
träffar, så bevisa de sig såsom sådana framför allt derigenom, 
att de, vare sig de tillhöra benthos eller plankton, uppträda 
i sådana vattenlager, som genom temperatur eller sälta eller 
båda 1 förening närmast motsvara det vatten, der de ursprung- 
ligen uppstått och med hvilket de inkommit i Skagerak. I 
det fall alltså då en benthosform i Skagerak uppträder endast 
på större djup, der å ena sidan en konstant låg temperatur, 
å andra sidan en hög salthalt är rådande året om, så hän- 
tyder detta antingen derpå, att den är af öfvervägande ste- 
notherm natur och att temperaturen sålunda för densamma 
är den bestämmande faktorn eller ock att den är öfvervägande 
stenohalin och att salthalten sålunda är afgörande eller slut- 
ligen att dessa båda faktorer tillsammans reglera dess upp- 
trädande inom Skagerak. TI alla händelser stå dylika former 
utanför inflytelsen af de vexlingar 1 hydrografiskt hänseende, 
som de endogenetiska formerna äro underkastade i ytliga 
vattenlager; hvad som för de senare tillkännager slutet af 
en lifsperiod och början af en annan, nämligen klimatiska 
förändringar, måste för de förra sakna betydelse. Under så- 
dana förhållanden och då från beskaffenheten af det kon- 
stanta medium der de vistas ingen impuls till utveckling för 
dessa torde gifvas, så återstår endast det antagandet, att 
en dylik yttre inverkan här ej förekommer, men de resp. 
formerna äfven på främmande botten följa samma vanor i. 
afseende på tiden för sin fortplantning som på den ur- 
sprungliga. 
