BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 24, AFD. IV. N:o 7. 15 
Gen. Barbatia, GRAY. 
Barbatia Forchhammeri, LDGERN. 
P1. 1, figg. 12—14. 
1867. Arca striata, LUNDGREN (non GEINITZ) Paleont. iaktt. faxekalken Lim- 
hamn, pag. 27, fig. 8. ; 
1855. Arca For chhammeri, LDGEN, Anteckn. Sveriges Kritfauna, pag. 229. 
Små stenkärnor af rhomboidisk form, 15 »m. långa och 
7,5 mm. höga. 
Öfre randen är nästan rak, endast svagt bågböjd uppåt; 
den bakre randen bildar med denna en vinkel på ungefär 
115”; äfven den bakre randen är rak; de vinklar, den bildar 
med den öfre och med den undre randen, äro afrundade. Undre 
randen går i en svag, långsträckt båge, som framtill öfvergår 
i den starkt bågböjda främre randen. Denna sistnämda är 
något mindre än den bakre, hvarigenom rhomboiden framtill 
blir smalare än baktill. 
Stenkärnan är endast svagt hvälfd. Umbo, spetsig och 
något inåtböjd, är belägen strax framför låsrandens midt- 
punkt och höjer sig obetydligt öfver dennas öfre kant. Från 
umbo sträcker sig en kraftig köl snedt bakåt till det nedre 
bakre hörnet, hvilken köl framträder också på skalbärande 
exemplar. Framsidan är försedd med raka radierande fåror, 
hvilka, stundom fortsättande ända till randen, göra denna 
krenelerad; öfver dessa radiala löpa ett mindre antal kon- 
centriska fåror, tillväxtafsatser. 
Låsranden (pl. 1, fig. 13) har ungefär 25 radiärt stälda 
tänder, d. v. s. de laterala ha en sned, de mediana en mera 
vertikal rigtning. BSidotänderna äro tydligt större än de vid 
låsrandens der sittande, och dessa sistnämda äro svagt båg- 
böjda, under det de laterala äro mera raka. 
AT själfva skalet finnes i regel intet kvar; jag har en- 
dast sett ett enda exemplar med bevaradt skal, och ej ens 
detta var väl bibehållet. Såsom min fig. 14 å pl. 1 visar, var 
skalet försedt med raka, radierande fåror, som afgränsade de 
radierande ribborna ifrån hvarandra. Dessa, af ungefär 
samma bredd som fårorna, äro höga och med afrundad rygg 
samt öfvertvärade af koncentriska fåror, något svagare än 
de radierande. I korsningspunkterna breda fårorna ut sig, 
